Постанова  
Іменем України
14 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 565/1663/15-ц
провадження № 61-3838св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , Вараська міська рада Рівненської області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструк С. В., Бондаренко Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кузнецовської міської ради Рівненської області (після перейменування - Вараська міська рада Рівненської області), ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень міської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно.
Позовна заява мотивована тим, що в серпні 1982 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво гаража у другому розриві лінії № 1 гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик» (після - гаражний масив «Енергетик»). Після отримання такого дозволу ОСОБА_3 у даному кооперативі було побудовано гараж, якому було присвоєно НОМЕР_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 
Після смерті ОСОБА_3 його дружина - ОСОБА_4 вступила до гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик» замість свого чоловіка. 
10 листопада 2006 року ОСОБА_4 написала заяву про вихід з гаражного масиву «Енергетик», після чого за її згодою ОСОБА_1 написав заяву про вступ у цей гаражний масив щодо гаража № НОМЕР_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Позивач зазначає, що після вступу до гаражного масиву «Енергетик» та, набувши статус члена цього кооперативу, він безперервно та відкрито користується гаражем № НОМЕР_1 (який у зв`язку зі зміною нумерації наразі має              № 165), вважаючи себе власником цього майна, сплачуючи усі платежі по утриманню гаража, витрати за використану електричну енергію. У вказаному гаражі він зберігає свій автомобіль та господарські речі.
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 19 квітня                  2013 року № 824 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці                                 ОСОБА_2 » надано дозвіл громадянці ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 23 кв. м для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному масиві «Енергетик», за рахунок земель запасу міської ради (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення).
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 20 листопада 2014 року № 1714  «Про надання земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0023 га громадянці                        ОСОБА_2 для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, а також надано громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0023 га (кадастровий номер 5610700000:01:010:0111) у власність для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності , що розміщена за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, вул.Правика, 4 , гаражний масив «Енергетик», ділянка № НОМЕР_2 .
01 грудня 2014 року право власності відповідачки на вказану земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і в цей же день ОСОБА_2 отримала в реєстраційній службі Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5610700000:01:010:0111, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га.
15 жовтня 2015 року Кузнецовським міським управлінням юстиції Рівненської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності  ОСОБА_2 на гараж № НОМЕР_2 у гаражному масиві «Енергетик» м.Кузнецовська Рівненської області, і в той же день відповідачці було видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, індексний номер 45656601. 
При цьому, ОСОБА_2 членом  гаражного масиву «Енергетик» не є, спірний гараж не будувала. Надана їй земельна ділянка перебуває в постійному користуванні гаражного масиву «Енергетик», на час ухвалення міською радою вказаних вище рішень на ній вже був тривалий час розташований зазначений гараж № НОМЕР_2 .
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати протиправними та скасувати рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області № 824                  від 19 квітня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 »; рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області № 1714 від 20 листопада 2014 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 »; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 01 грудня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, кадастровий номер 5610700000:01:010:0111 для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 15 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на будівлю, гараж за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, гаражний масив «Енергетик», гараж № НОМЕР_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кузнецовського районного  суду Рівненської області                                            від 26 березня 2018 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області № 824 від 19 квітня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 » і № 1714 від 20 листопада 2014 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 ».
Визнано недійним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 01 грудня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, кадастровий номер 5610700000:01:010:0111, для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га.
Визнано недійним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 15 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на будівлю, гараж за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, гаражний масив «Енергетик», гараж № НОМЕР_2 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність у                               ОСОБА_2 у момент прийняття оскаржуваних рішень Кузнецовської міської ради Рівненської області права власності або права користування на вказаний гараж не підтверджено належними і допустимими доказами. Відповідач не вступила у члени гаражного кооперативу (масиву) «Енергетик» та не набула права власності чи права користування на цей гараж у інший спосіб. Оскільки рішення органу місцевого самоврядування прийнятті всупереч порядку та вимогам, встановленим статтями 116, 118 Земельного кодексу України, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Не погодившись з таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 набула право власності на спірне нерухоме майно з порушенням норм законодавства та з порушенням прав та інтересів ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2020 року до Верховного Суду,                                   ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, уточнивши вимоги, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції                 ухвалив рішення необґрунтовано з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування існуючих правових позицій Верховного Суду, неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд апеляційної інстанцій залишив поза увагою, що саме позивач наділений правом користування земельною ділянкою під гаражем, яке було порушено шляхом видачі оспорюваних рішень міської ради. Зокрема, у спосіб вступу в члени гаражного кооперативу (масиву) «Енергетик» позивач фактично набув право на пай в даному кооперативі, а саме - право володіння та користування гаражем № НОМЕР_2 та земельною ділянкою під цим гаражем. При цьому, вказана земельна ділянка входить до загальної площі земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні гаражного кооперативу (масиву) «Енергетик» відповідно до рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель                                               м. Кузнецовська»   від 24 травня 2001 року № 159 та в належний спосіб не вилучалась.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу Вараська міська рада Рівненської області просила касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просила касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
11 вересня 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2021 рокусправу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи
Суд встановив, що відповідно до паспорту на гараж, ОСОБА_3 був членом гаражного кооперативу «Енергетик» та мав пай в цьому кооперативі - побудований ним гараж № НОМЕР_1 , лінія № НОМЕР_3 . Зазначений кооператив розташований на вул. Правика у м. Кузнецовську (нині – м. Вараш) Рівненської області , а спірний гараж наразі, внаслідок зміни нумерації, має           № 165.
Після смерті ОСОБА_3 18 березня 2003 року вказаний пай                            ОСОБА_3 передано його дружині - ОСОБА_4 , яка стала членом гаражного кооперативу «Енергетик».
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Кузнецовська»                                 від 24 травня 2001 року № 159 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земель м. Кузнецовська та встановлено кількість землекористувачів та їх площі в межах міста, зокрема, пунктом 20 розділу 1 додатку визначено, що в постійному користуванні гаражного кооперативу «Енергетик» знаходяться землі, площею 4,54 га, в т.ч. під гаражами 1,8 га, під проїздами 2,74 га.
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області «Про порядок реєстрації гаражів кооперативу «Енергетик» від 19 серпня 2004 року № 338 дозволено власникам гаражів гаражного кооперативу «Енергетик» реєструвати нерухомість та право на неї в індивідуальному порядку, а Комунальному підприємству «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» здійснити державну реєстрацію гаражів після надання їх власниками договору оренди на земельну ділянку для гаражного будівництва.
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 15 вересня 2005 року № 473  внесено до рішення Кузнецовської міської ради                                                від 24 травня 2001 року № 159 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Кузнецовська» такі зміни: в пункті 21 розділу 1 додатку до рішення міської ради по тексту слово «кооператив» замінити на слово «масив» та внесено до рішення Кузнецовської міської ради від 19 серпня 2004 року                          № 338 «Про порядок реєстрації гаражів кооперативу «Енергетик» такі зміни: у назві та тексті рішення слова «кооператив» у всіх відмінках замінено на слова «масив» у відповідних відмінках.
10 листопада 2006 року ОСОБА_4 на підставі її особистої заяви виведена із членів гаражного масиву «Енергетик», а позивач ОСОБА_1 з її згоди введений замість неї у члени гаражного масиву «Енергетик».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. 
Будь-які дані щодо прийняття після ОСОБА_4 спадщини її спадкоємцями в матеріалах справи відсутні.
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 19 квітня                  2013 року № 824 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці                                 ОСОБА_2 » надано дозвіл громадянці ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 23 кв. м для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному масиві «Енергетик», за рахунок земель запасу міської ради (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення).
13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до міського голови Кузнецовської міської ради Рівненської області Куц І. В. із заявою, в якій просила відповідно до статті 118 ЗК України затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража, площею 0,0023 га, яка розташована в                                             м. Кузнецовськ Рівненської області, території Кузнецовської міської ради та надати її у власність (користування), кадастровий номер земельної ділянки 5610700000:01:010:0111.
Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 20 листопада 2014 року № 1714  «Про надання земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0023 га громадянці                          ОСОБА_2 для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, а також надано громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0023 га (кадастровий номер 5610700000:01:010:0111) у власність для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, що розміщена за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, вул.Правика, 4 , гаражний масив «Енергетик», ділянка № НОМЕР_2 .
01 грудня 2014 року право власності відповідачки на вказану земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і в цей же день ОСОБА_2 отримала в реєстраційній службі Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5610700000:01:010:0111, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га.
15 жовтня 2015 року Кузнецовським міським управлінням юстиції Рівненської області за заявою  ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності останньої на гараж № НОМЕР_2 у гаражному масиві «Енергетик» м.Кузнецовська Рівненської області, і в той же день відповідачці було видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, індексний номер 45656601. 
Доказів того, що на час набуття такого права ОСОБА_2 була членом/асоційований членом гаражного масиву «Енергетик», будувала  спірний гараж або мала інші правовідносини з вказаним кооперативом, матеріали справи не містять. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що  право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю набувається i реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
 
Основним з таких законів є Земельний кодекс України (далі - ЗК України). Закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу (п. 3 Прикінцевих положень ЗК України).
Статтею 12 ЗК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)  визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.
Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності  та права  користування  земельними  ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням  органів  виконавчої  влади  або органів   місцевого   самоврядування   в   межах  їх  повноважень, визначених  цим  Кодексом  або  за  результатами аукціону. 
Набуття права на землю громадянами та  юридичними  особами здійснюється  шляхом  передачі  земельних  ділянок у власність або надання їх у користування. 
У відповідності до положень пункту «д» частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів в розмірі не більше 0,01 гектара. 
Згідно з частинами першою та другою статі 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка  перебуває  у  його  користуванні, подає заяву до відповідного органу  виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає  земельні  ділянки  державної  чи  комунальної власності у власність  відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.  
Рішення органів  виконавчої  влади  та  органів  місцевого самоврядування  щодо  приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів,  що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний  орган  виконавчої  влади або орган місцевого самоврядування,   який   передає  земельні  ділянки  державної  чи комунальної  власності  у  власність  відповідно  до  повноважень, визначених  статтею  122  цього  Кодексу,  розглядає  клопотання у місячний  строк  і  дає  дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо  відведення  земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише  невідповідність  місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою  і  техніко-економічних  обґрунтувань  використання та охорони  земель  адміністративно-територіальних  одиниць, проектів землеустрою   щодо   впорядкування  територій  населених  пунктів, затверджених  у  встановленому  законом  порядку.  
Проект землеустрою   щодо   відведення   земельної    ділянки розробляється  за  замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що  обумовлюються  угодою  сторін.  
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).
Відповідно до статті 126 ЗК України право  власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Отже, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
 
Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
 
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.  
Установлено, що 10 листопада 2006 року на підставі особистої заяви позивач ОСОБА_1 введений у члени гаражного масиву «Енергетик».
Порядок набуття особою, яка є членом гаражно-будівельного (гаражного) кооперативу, права на майно такого кооперативу регулюється нормами Закону України «Про кооперацію» та Статутом гаражно-будівельного (гаражного) кооперативу.
Зокрема, статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.
У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (стаття 11 Закону України «Про кооперацію»).
Апеляційним судом встановлено, що 10 листопада 2006 року                               ОСОБА_4 на підставі її особистої заяви виведена із членів гаражного масиву «Енергетик», а позивач ОСОБА_1 з її згоди введений у члени гаражного масиву «Енергетик».
Таким чином, набувши статус члена гаражного масиву (кооперативу) «Енергетик» м.Кузнецовська Рівненської області ОСОБА_1 набув певні права та обов`язки щодогаражу № НОМЕР_2 у вказаному кооперативі та земельною ділянкою під ним.
Питання набуття, зберігання та об`єму таких права та обов`язків закріплені у статуті гаражного масиву (кооперативу) «Енергетик», оскільки, відповідно до положень статті 8 «Про кооперацію», саме вказаним правовим документом регулюється його діяльність, зокрема, питання щодо умов і порядку вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього, прав і обов`язків членів та асоційованих членів кооперативу тощо.
Статут гаражного масиву (кооперативу) «Енергетик» м.Кузнецовська Рівненської області в матеріалах справи відсутній, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні не досліджувався.
При таких обставинах апеляційним судом в достатній мірі не встановлено зміст та об`єм прав і обов`язків позивача як члена гаражного масиву (кооперативу) «Енергетик», у тому числі щодо гаражу № НОМЕР_2 у вказаному кооперативі та земельної ділянки під ним.
Також апеляційним судом не прийнято до уваги, що, відповідно до рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Кузнецовська» від 24 травня 2001 року № 159, в постійному користуванні гаражного кооперативу «Енергетик» знаходяться землі, площею 4,54 га, в т.ч. під гаражами 1,8 га, під проїздами 2,74 га. Таким чином, на час набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, що розміщена за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, вул.Правика, 4 , гаражний масив «Енергетик», ділянка № НОМЕР_2 , спірна земельна ділянка на законних підставах перебувала у користуванні гаражного масиву «Енергетик».
Частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. 
Разом із тим, судом апеляційної інстанції не встановлено, чи припинялось в порядку, визначеному законом, право власності гаражного масиву «Енергетик» на земельну ділянку, що розміщена за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, вул.Правика, 4 , гаражний масив «Енергетик», ділянка № НОМЕР_2 .
Отже, апеляційний суд у порушення вимог статті 12 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, не роз`яснив сторонам право надати суду відповідні докази, зокрема, Статут гаражного масиву (кооперативу) «Енергетик», рішень правління кооперативу щодо набуття сторонами статусу його членів/асоційованих членів тощо.
Проте, апеляційний  суд дійшов передчасного висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 набув майнові права на гараж № НОМЕР_1 гаражного масиву (кооперативу) «Енергетик» і на земельну ділянку під ним, та про набуття відповідачкою права власності на спірне нерухоме майно в законний спосіб, без порушенням прав та інтересів позивача.
При цьому суд апеляційної інстанції наведені положення законодавства залишив поза увагою, оцінки спірним правовідносинам у контексті наведених норм не надав.
Оскільки апеляційний суд не з`ясував всіх необхідних фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, то суд касаційної інстанції у силу 400 ЦПК України не може ухвалити власне судове рішення. 
За таких обставин судове рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим, тому у відповідності до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального та процесуального права, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун