КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680  м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,
                                                                                                                                                                                            
Справа № 756/78/20                                                           Головуючий у 1 інстанції - Жук М.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1927/2021                                        Доповідач - Мараєва Н.Є.
 
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 рокуКиївський  апеляційний  суд  в складі  суддів судової  палати з розгляду цивільних  справ:
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів -  Заришняк Г.М., Рубан С.М.
Розглянули у порядку  письмового  провадження в приміщенні Київського  апеляційного суду
Цивільну справу за апеляційною скаргою 
представника ОСОБА_1 
на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року
в справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_1 
про стягнення виплаченого страхового відшкодування
Заслухавши  доповідь  судді Мараєвої Н.Є.,  перевіривши  матеріали справи, обговоривши доводи  апеляційної  скарги, колегія суддів,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року задоволено позов ПрАТ "Просто-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Просто-страхування" 46 699, 70 грн. виплаченого страхового відшкодування, 1 921, 00 грн. судового збору, 5 000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 53 620, 70 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Просто-страхування" до ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність даного судового рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 39).
27 грудня 2018 року між ПрАТ Просто-страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування серії Premium № 1800646, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 5).
01 липня 2019 року о 17 год. 57 хв. в м. Києві по вул. Північна, 32, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортних засобів «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_4 .
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. 
Вказаною постановою установлено, що 01 липня 2019 року о 17 годині 57 хвилин по вул. Північна в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу до нерухомих припаркованих автомобілів «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 та «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_4 та скоїв наїзд на них, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 (б), 12.3, 13.1 ПДР Украхни (а.с. 12).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
07 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 6-7).
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 013809 вартість відновлення КТЗ «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 становить 47 026 грн. 21 коп. (а.с. 16-29).
Згідно страхового акту ПрАТ «Просто-страхування» від 08 липня 2019 року за             №00191108 сума страхового відшкодування становить 46 699 грн. 70 коп. (а.с. 47).
Платіжним дорученням від 09 липня 2019 року за № 12338 ПрАТ «Просто-страхування» виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 46 699 грн. 70 коп. (а.с. 48).
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована не була.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що ПрАТ "Просто-страхування" в повному обсязі виплатило страхове відшкодування, а тому у відповідності до ст. 27 Закону України "Про страхування", до нього перейшло право вимоги,  як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, яка кореспондується із ст. 16 Закону України "Про страхування" визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно ст. 993 ЦК України, яка кореспондується із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Також, статтею 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що оскільки  у даній справі транспортний засіб ОСОБА_2 було застраховано, то його страховиком, а саме ПрАТ " Просто-страхування"  було виплачено грошові кошти в межах ліміту страхування на відновлення пошкодженого транспортного засобу, відповідальність винуватця ДТП, тобто ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої внаслідок ДТП, та спрямованих на відшкодування ОСОБА_2 реальних збитків, що завдані транспортному засобу, що потребував ремонту.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ПрАТ "Просто-страхування" до позовної заяви не було надано належним чином завірену копію договору страхування серії   Premium № 1800646, а тому не зрозуміло, на яких умовах ПрАТ "Просто-страхування" були сплачені кошти за замінену фару.
Колегія суддів не погоджується із твердженням апелянта з огляду на таке.
Відповідно до ч.  2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно із ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до п. 5.27 вимог Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003", затверджений наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 № 55  відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.
Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи міститься копія договору страхування серії   Premium № 1800646 від 27 грудня 2018 року, яка відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003", затверджений наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 № 55 є належним чином завіреною копією документа, оскільки містить необхідні відмітки, визначені вказаним вище норматив-правовим актом.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року не оскаржується апелянтом в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., а тому вказана вимога не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Отже, враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування  не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом  повно  з`ясовано  обставини  справи, дана належна оцінка доказам. 
Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують.  
Підстав для скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368,  374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                    
 
                                                                Судді: