Ухвала
08 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 488/1106/20
провадження № 61-4379ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на роботі в Державному підприємстві «Стивідорна компанія «Ольвія» (далі - ДП «СК «Ольвія») на посаді водія та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що він працював у відповідача на посаді водія автотранспортних засобів (легкові автомобілі, мікроавтобуси), у структурному підрозділі База автомобільного та внутрішньопортового транспорту. Наказом від 24 лютого 2020 року № 114-к його звільнено з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин 17 лютого 2020 року. Вважає своє звільнення незаконним через те, що 17 лютого 2020 року після виконання своїх трудових обов`язків (доставка працівників до місця роботи), враховуючи близькість місця проживання та відсутність потреби у виконанні інших трудових обов`язків найближчим часом, він вирішив поїхати додому відпочити через те, що відповідачем не створені нормальні умови для відпочинку. При цьому вважав, що у випадку виробничої необхідності, після того, як йому зателефонують, він оперативно прибуде на підприємство, тобто його тимчасова відсутність на роботі не спричинить ніяких негативних наслідків для підприємства. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
Корабельний районний суд м. Миколаєва рішенням від 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, в задоволенні позову відмовив. 
 
15 березня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) -  2 270 грн.
Предметом позову у цій справі серед інших вимог є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 лютого 2020 року по день поновлення на роботі, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн). 
Тобто в указаній частині справа № 488/1106/20 в силу вимог пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України є справою з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Також предметом позову в цій справі є вимоги про поновлення на роботі.
Зазначена справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.        
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                        В. С. Жданова
            
                                                                                                                        Є. В. Коротенко