Єдиний унікальний номер 235/807/21 
Номер провадження 22-ц/804/892/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12 травня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 235/807/21
провадження  № 22-ц/804/892/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого    Хейло Я.В.,
суддів     Мірути О.А., Кішкіної І.В.

за участю секретаря  Цимбал Д.А.

учасники справи:

заявник         ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи     ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2021 року про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 (суддя Хмельова С.М.), постановлену в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі. 

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що 04 жовтня 2019 року він передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 100000 доларів США. Вказані грошові кошти були передані ОСОБА_1 в рахунок повної оплати нерухомого майна комерційного призначення ОСОБА_2 , а також подальшої передачі у власність ОСОБА_1 об`єкту нерухомості комерційного призначення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 160,8 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта права власності 280353414132, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1413200000:25:000:0129. Вказані грошові кошти були передані ОСОБА_2 у повному обсязі, а нею отримані у повному обсязі 04 жовтня 2019 року, що підтверджено та власноручно зафіксовано особисто ОСОБА_2 у розписці від 04 жовтня 2019 року.

Також зазначає, що 04 жовтня 2019 року у підтвердження та з метою гарантій, що грошові кошти будуть повернуті або ОСОБА_1 буде отримане нерухоме майно ОСОБА_2 , у разі її смерті якщо вона станеться коли зобов`язання ОСОБА_2 не будуть виконані, ОСОБА_2 склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт, в якому вказала об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 160,8 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта права власності 280353414132, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1413200000:25:000:0129.

23.04.2020 року заявником направлено вимогу про повернення коштів. На даний час вказана вимога залишається проігнорованою з боку ОСОБА_2 . Вона почала відмовлятися від того, що вона отримувала вказані грошові кошти. Повідомила ОСОБА_1 , що повертати їх не збирається у зв`язку з нібито їх відсутністю у неї.

На час звернення до суду з позовом, на неодноразові вимоги ОСОБА_1 протягом 2020 року про повернення грошових коштів, ОСОБА_2 вимоги ігнорує, грошові кошти не повертає, на листи з вимогами не відповідає.

Разом з тим, у ОСОБА_1 є інформація від його батька ОСОБА_4 , що ОСОБА_2 на даний час веде консультації з нотаріусами та юристами в м. Покровськ з метою передачі своєї власності невстановленим третім особам для уникнення стягнень по своїм борговим зобов`язанням.
Звертає увагу, що вищенаведене свідчить про реальну можливість скоєння недобросовісних, протиправних дій з боку ОСОБА_2 (в подальшому відповідача по справі), що вплине на забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи ці обставини, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 160,8 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта права власності 280353414132, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1413200000:25:000:0129, та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного об`єкту нерухомості.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ 

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі позивач посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення судом першої інстанції норм та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Зазначає, що судом не враховано, що право власності на об`єкт нерухомості , стосовно якого ставиться питання, перейшло ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2019 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Звертає увагу, що судом не враховано, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_2 за відповідною розпискою, а не з позовом про визнання права власності на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї позиції посилається на пункт 10 ППВСУ №9 від 22.12.2005 року, статті 152, 158 ЦПК України, та зазначає, що йому не відомо про наявність у ОСОБА_2 будь-якого іншого майна, яким може бути забезпечено виконання зобов`язання.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив справу розглядати у його відсутність.
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила справу розглядати у її відсутність.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає  задоволенню виходячи із наступного.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно суд першої інстанції виходив з того, що майно, на яке заявник просить накласти арешт перебуває у оперативному управлінні житлово-комунального відділу Покровської міської ради, який до участі у справі не залучений та відчуження такого об`єкту нерухомості неможливо без дозволу міської ради протягом п`яти років.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися виходячи з наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом,  заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. 

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

З доданих до заяви матеріалів вбачається, що заявник має намір звернутися до суду з позовом  з проводу того, що 4 жовтня 2019 року передав ОСОБА_2   100 000 доларів США  в рахунок оплати вартості нерухомого майна - приміщення загальною площею 160,8 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , проте ні приміщення ні кошти не отримав, а отже між сторонами дійсно існує спір.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.02.2021 року нежитлова будівля (реєстраційний номер 280353414132) загальною площею 160,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2019 року, належить власнику ОСОБА_2 . Продавцем за цим договором є житлово-комунальний відділ Покровської міської ради.

При цьому, наявність у витягу з Державного реєстру речових прав відомостей щодо суб`єкта іншого речового права на це приміщення, а саме  запису про наявність  права оперативного управління приміщенням у Житлово-комунального  відділу Покровської міської ради (як попереднього власника цього майна) не перешкоджає вирішенню питання про забезпечення позову  шляхом накладання арешту на майно, новим власником якого з 21 травня 2019 року є ОСОБА_2   оскільки ніяким чином права та обов`язки відділу (як попереднього власника ) не зачипає та не порушує.

Таким чином, на  час подання заяви існує  достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_2 , як єдиний власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він  має намір звернутися до суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Обраний заявником вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та у користуванні власника, а обмежується лише можливістю розпоряджатися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нежитлове приміщення , яка перебуває у власності  ОСОБА_2 , є адекватним та ефективним способом забезпечення позову у даному випадку.

Відповідно до ч.4  ст.152 ЦПК України , у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Неподання позовної заяви у строки передбачені ч.4 ст.152 ЦПК України є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Красноармійського  міськрайонного суду від 11 лютого 2021 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 160,8 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта права власності 280353414132, що належить на праві власності ОСОБА_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий               Я.В. Хейло    

Судді                 І.В. Кішкіна 

                                                                                              О.А. Мірута