ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6564/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №280/6564/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Запорізькій області  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області,  в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0004831305 від 27.03.2019, №0004841305 від 27.03.2019, №0004851305 від 27.03.2019, №0006301305 від 05.04.2019, №0006311305 від 05.04.2019, №0006321305 від 05.04.2019.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано прийняті 27 березня  2019 року   Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення №0004831305, №0004841305 та №0004851305. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням в частині відмови у задоволені позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
В судовому засіданні представник (Воєводіна С.В.) заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
Позивач, повідомлений належним чином  про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 23.06.2006 між позивачем та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11013558000 на суму 80000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних, на строк до 22.06.2017 для споживчих потреб (а.с. 11-20). 
27.06.2006 між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №11013558000, якою збільшено суму кредиту до 110 000 грн.
Станом на 10.12.2014 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 41299,61 доларів США, з яких 39239,72 доларів США (основний борг, в т.ч. прострочена заборгованість 13473,72 доларів США) та 2059,89 доларів США (прострочена заборгованість по процентам) (а.с. 37).
ПАТ «УкрСиббанк» листом вих. №847-з/30-4 від 11.12.2015 повідомив позивача про те, що банк гарантує, що у разі погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №11013558000 від 23.06.2006 в розмірі не менше ніж 21 130,0 дол. США та понесені Банком витрати на примусове стягнення боргу, АТ «УкрСиббанк» анулює залишок заборгованості за вищевказаним кредитним договором і наддасть листа про зняття заборони (обтяження) АТ «УкрСиббанк» з предмету іпотеки, а саме з нежитлового приміщення. Лише після погашення ОСОБА_1 зазначених сум Банк ініціює завершення всіх судових проваджень за вищевказаним кредитним договором. Пропозиція є дійсною до 30 грудня 2015 року.
Позивачем у цей же день була здійснена сплата вищезазначеної суми заборгованості (а.с. 21) внаслідок чого банком було складено повідомлення про анулювання боргу вих.№31-1-62/189 від 11.12.2015, у якому зазначено, що позивач є належним чином повідомлений банком про обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річний податковій декларації відповідно до вимог пп. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України (а.с. 117). 
В той же час банком до податкового органу було подано інформацію за формою 1ДФ із зазначенням розміру суми прощеної основної заборгованості за кредитом – 28047,80 доларів США, перерахованої у національну валюту України за курсом НБУ на день нарахування, що становило 655429,94 грн.
В період з 05.02.2019 по 18.02.2019 посадовими особами контролюючого органу проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків – фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу « 126» у 2015 році, за результатом якої складено Акт від 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .
Відповідно до висновків акту податковим органом встановлено наступні порушення:
-пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за 2015 у сумі 9822,31 грн.;
-пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.1 ст. 179 ПКУ не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;
пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 130355,19 грн.
На підставі акту перевірки від 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.03.2019 винесено податкові повідомлення-рішення:
-№0004851305, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 12277,89 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 9822,31 грн., та за штрафними санкціями у сумі 2455,58 грн.
-№0004831305, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності у сумі 162943,99 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 130355,19 грн., та за штрафними санкціями у сумі 32588,80 грн.;
-№0004841305, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн.
ОСОБА_1 було подано заперечення від 11.03.2019 на акт перевірки 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 (а.с. 50-54). 
При цьому на час отримання заперечень вказані вище податкові повідомлення-рішення вже були зареєстровані в підсистемі «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» у зв`язку з відсутністю інформації про надходження вищезазначених заперечень.
За результатом розгляду заперечень податковим органом винесено нові податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019: 
-№0006321305, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 12277,89 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 9822,31 грн., та за штрафними санкціями у сумі 2455,58 грн.
-№0006301305, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності у сумі 162943,99 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 130355,19 грн., та за штрафними санкціями у сумі 32588,80 грн.;
-№0006311305, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно, з урахуванням всіх обставин винесено податкові повідомлення - рішення від 05.04.2019 №0006321305,  №0006311305, №0006321305. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що №0004851305 від 27.03.2019, №0004831305 від 27.03.2019, №0004841305 від 27.03.2019 є  підлягають скасування у зв`язку тим, що відповідачем в порушення норм ст.86 Податкового кодексу України не було враховано заперечення ОСОБА_1 на акт перевірки,  не було надано відповіді на заперечення та винесено вказані вище рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;
Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.  
У п.164.1 ст.164 ПК України зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум бюджетного відшкодування; г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом; ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України (пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що доходи як додаткові блага, а саме,  матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші доходи, які отримані платником податку, збільшують його загальний майновий стан, забезпечують приріст активів і підлягають оподаткуванню лише за умови, якщо сума кредиту, анульована кредитором, не пов`язана з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та якщо прощена основна сума боргу (кредиту).  
Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації крім випадків передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий період), що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що передує за звітним, крім випадків передбачених розділом IVцього Кодексу.
Пунктом 179.7  статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України визначео, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп.162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про те нормами підрозділу 1 розділу XX ПК України, згідно із Законом України № 321-VIII від 09.04.15 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» було доповнено пунктом 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Отже, з урахуванням викладеного, позивач зазначає, що  курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню.
Колегія суддів вважає вищенаведені доводи неспроможними з огляду на те, що пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України врегульовано правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна в,алюти зобов`язання з іноземної у гривню. 
Водночас в матеріалах справи відсутні докази зміни умов кредитного договору  №11013558000 від 23.06.2006  щодо валюти зобов`язання.
Таким чином, основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 по справі №805/4663/16-а та відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України  враховується судом при розгляді справи.
Доводи позивача стосовно невірного визначення розміру суми заборгованості на момент припинення кредитного договору, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що взаємовідносини між позивачем  та  ПАТ «УкрСиббанк» не є предметом спору у даній справі.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що банк належним чином повідомив платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу  шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто (а.с. 117 зворотній бік) та включив суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку (а.с. 122).
Таким чином, суд першої інстанції вірно врахував те, що ОСОБА_1 , як платник податків, отримавши  додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.
При цьому податкова декларація про майновий стан і доходи  за 2015 рік позивачем не подавалась, та  не перерахувувалися до бюджету відповідні суми податку, в тому числі і військового збору, а отже відповідачем доведено порушення позивачем пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України,  пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.
Отже, враховуючи вищевикладені норми права та докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів доходить висновку щодо правомірності прийняття податковим органом податкових повідомлень- рішень від 05.04.2019 №0006321305,  №0006311305, №0006321305.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №280/6564/19 – залишити без змін.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків. Передбачених може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко