П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/10938/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.                                 Дата і місце ухвалення: 12.03.2021р., м.Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, які полягають у не застосуванні пункту 4 та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з 29.01.2020р. ОСОБА_1 шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт;
- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 з 29.01.2020р. розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 4 Постанови, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14;
- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 недоплачені протягом 2020 року суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 4 Постанови, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14;
- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України скласти та направити до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області новий грошовий атестат на ім`я ОСОБА_1 з повною, реальною інформацією посадового окладу у розмірі 9249,00 грн., окладу за військовим званням у розмірі 1766,00 грн., надбавки за вислугу років 50%, надбавки за особливості проходження служби 35%, премією 50%, надбавка за кваліфікацію майстер 7% із зазначенням індексації, виплаченої суми на оздоровлення, грошової компенсації за невикористанні дні щорічної відпустки, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;
- визнати протиправними дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не врахування грошових виплат ОСОБА_1 за 24 місяці перед звільненням у Довідку №11/25 від 02.03.2020р. про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову Довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зазначенням виплат за 24 місяці перед звільненням, в тому числі: розміру надбавки за особливості проходження служби; надбавки за кваліфікацію «майстер»; надбавки за службу в умовах режимних обмежень; премії; щомісячної винагороди; надбавки за виконання особливо важливих завдань; надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя; індексації; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення; компенсації відпустки.
Позов обґрунтовував тим, що на час звільнення позивача з військової служби  посадовими особами Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України неправильно складено грошовий атестат, зокрема, невірно проведено розрахунок коефіцієнту посадового окладу, який є базовою величиною для визначення розмірів  інших складових грошового забезпечення, та окладу за військовим званням. Відповідачем не враховано, що з 29.01.2020р. (дня набрання чинності судовим рішенням по справі №826/6453/18) виникли правові зобов`язання щодо визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Таким чином, для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням з 29.01.2020р. слід брати прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений станом на 01.01.2020р. у розмірі 2102,00 грн. Крім того, у виданій довідці №11/25 від 02.03.2020р. Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України містяться відомості про виплати за 23 останні календарні місяці служби, що передують даті звільнення, а не за 24 місяці, як це визначено чинним законодавством. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.03.2021р. з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1  не просив суд зобов`язати відповідача перераховувати розмір його посадового окладу та окладу за військове звання виходячи з 50% мінімальної заробітної плати, а просив зобов`язати відповідача  перерахувати ці складові грошового забезпечення виходячи  з прожиткового мінімуму  станом на  01 січня 2020 року, а не станом на 01 січня 2018 року. 
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції взагалі не надано правової оцінки посиланням позивача на неправомірність дій Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо виготовлення довідки від 02.03.2020р. №11/25 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, яка містить виплати на останні 23 календарні місяці перед звільненням, а не за останні 24 календарні місяці. Зменшення періоду виготовлення довідки призвело до зменшення середньої суми додаткових видів грошового забезпечення і, як наслідок, зменшення розміру призначеної пенсії. 
Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Примітка 1 Додатку 1 до постанови КМУ №704 не містить в собі нормативних положень та застосовується безпосередньо для супроводу та зв`язку з нормою. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу у Південному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, де йому нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення до дня звільнення з військової служби.
Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (по особовому складу) №53-ОС від 17.02.2020р. полковника ОСОБА_1 , звільненого в запас Збройних Сил України наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.02.2020р. №107-ОС за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів  або проведенням організаційних заходів – в разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 17.02.2020р. виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.
З 18.02.2020р. позивачу ГУ ПФУ в Одеській області було призначено пенсію за вислугу років, обчислену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи грошового атестату №24 від 18.02.2020р. посадовий оклад та оклад за військове звання ОСОБА_1 , які враховувалися при призначенні йому пенсії, розраховано відповідачем із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018р. 
02.03.2020р. (вих. № 11/25) Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України на ім`я ОСОБА_1 складено довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
21.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просив, зокрема, провести перерахунок з 01.01.2020р. по 17.02.2020р. розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п.1 Примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017р., виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 1 січня 2020р. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» і множенням на відповідний тарифний коефіцієнт; виплатити недоплачені протягом 2020 року суми грошового забезпечення з урахуванням усіх складових грошового забезпечення після проведеного перерахунку; після проведення належного перерахунку скласти новий грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та направити їх до ГУ ПФУ в Одеській області.
Листом від 28.09.2020р. (вих. № 11/3-171) Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України повідомило ОСОБА_1 про результати розгляду вищевказаного клопотання. Зокрема, зазначило, що згідно п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат не застосовується. Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р. були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом на 01.01.2018р. та вилучено умову, що такий перерахунок проводиться, виходячи із 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого станом на 1 січня календарного року. Враховуючи, що Додатки 1 та 14 до Постанови КМУ №704, які згідно з абзацом пп.2 п. 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06.09.2020р., застосовуються без нормативних обмежень, та були затверджені раніше постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р., не можуть бути підставою для проведення перерахунків.
Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які враховуються при призначенні пенсії, а також щодо видачі довідки від 02.03.2020р. №11/25 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, яка містить виплати на останні 23 календарні місяці перед звільненням, а не за останні 24 календарні місяці, ОСОБА_1 звернувся  зданим позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України діяло в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено порядок перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з ч.4 цієї статті, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року.
Зазначеною постановою затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Така редакція Постанови №704 діяла до 24 лютого 2018 року, оскільки пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 (яка набрала чинності 24 лютого 2018 року) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, на момент набрання чинності постановою №704 (01 березня 2018 року) пункт 4 зазначеної постанови викладений у редакції згідно з пунктом 6 постанови №103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Разом з тим, згідно з пунктом 1 Примітки Додатку 1 постанови №704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1041 від 20 грудня 2017 року) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідно до Примітки Додатку 14 «Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Проте, з 29 січня 2020 року пункт 6 Постанови № 103 (яким пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, про що зазначено судом вище) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
На підставі викладеного, апелянт вважає, що починаючи з 29.01.2020р. розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями для обчислення розміру пенсій відповідно до Постанови №103 повинні визначатися у редакції пункту 4 Постанови №704, чинному, на момент її прийняття, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704. 
Тобто, пункт 6 Постанови №103 втратив чинність 29.01.2020р., проте сама Постанова №704 викладена в редакції Постанови №103, де в пункті 4 зазначено: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
З урахуванням викладеного, відповідач керувався чинною Постановою №704 та вказаною нормою (пунктом 4), яка є обов`язковою для застосування, оскільки іншої не існує, а попередня не може бути відновлена судом.
За загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, нормативного акта чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або визнані такими, що втратили чинність; дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06.09.2005р.
Щодо доводів позивача про те, що у постанові Кабінету Міністрів України 30.08.2017р. №704, що регулює грошове забезпечення військовослужбовців, існує юридична колізія між пунктом 4 Постанови та приміткою 1 Додатку 1, приміткою до Додатку 14 до вказаної Постанови №704, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.49 Закону України від 27.02.2014р. №794-VII «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (ч.2 ст.49 Закону).
Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом Уряду України.
Нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими на це суб`єктами нормотворчості у визначеній формі та за встановленою процедурою, спрямований на встановлення, зміну або скасування норми права.
Іншими словами, нормативно-правовий акт - це документ, прийнятий у визначеному порядку компетентним органом публічної влади, у якому містяться норми права. У правовій системі України нормативно-правовий акт є основним джерелом права.
Отже, за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п.4 постанови КМУ №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.
Відповідно до пп.2 п.20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005р. №870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги, зокрема, стосовно структури проекту документа: - в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що Примітка, як складова частина нормативно-правового акту, не може містити в собі нормативних положень.
За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що Примітка у Додатку 1 та Додатку 14 постанови КМУ №704 не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми постанови КМУ №704 - пункт 4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 з 29.01.2020р. розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 4 Постанови, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14. А відтак,  відсутні підстави і для задоволення пов`язаних з вказаною вимогою позовних вимог ОСОБА_1 .
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1  не просив суд зобов`язати відповідача перераховувати розмір його посадового окладу та окладу за військове звання виходячи з 50% мінімальної заробітної плати, як про це зазначив суд першої інстанції. Фактично спір виник щодо того, який саме розмір прожиткового мінімуму  для працездатних осіб (станом на 01.01.2018р. або станом на 01.01.2020р.) має бути взятий для розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 .
При вирішенні спору суд не звернув увагу на вказану обставину та не надав правової оцінки таким доводам позивача. 
Також, при зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 оскаржував дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не врахування грошових виплат ОСОБА_1 за 24 місяці перед звільненням у Довідку №11/25 від 02.03.2020р. про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Зокрема, позивач зазначав, що відповідачем незаконно включено у довідку №11/25 від 02.03.2020р. отримувані ним види грошового забезпечення за останні 23 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, а не за останні 24 місяці, як це визначено положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Суд першої інстанції взагалі не надав правової оцінки таким вимогам ОСОБА_1 .
Згідно з нормами ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом і які були відряджені для роботи в органах державної влади та органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах та одержували заробітну плату в порядку і розмірах, установлених для працівників цих органів та організацій, пенсії обчислюються виходячи з посадового окладу, встановленого за аналогічною посадою відповідно для осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. (абз. 12 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»)
При обчисленні пенсій відповідно до частин сьомої-десятої цієї статті в розрахунок включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством на день призначення цих пенсій.
Так, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», що регламентує вимоги Закону №2262 та не суперечить його положенням, передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Пункт 7 доповнено новим абзацом згідно з постановою КМУ №103 від 21.02.2018р. Зокрема, визначено, що для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.
Враховуючи, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 17.02.2020р., тому на виконання абзацу 8 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року розрахунок середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для нього здійснено відповідачем шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за період з березня 2018р. по січень 2020 року включно на кількість місяців у вказаному періоді (23 календарні місяці).
Колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта про необґрунтованість таких дій відповідача, оскільки викладені зміни не узгоджуються із приписами Закону №2262, яким передбачено обрахування грошового забезпечення при визначенні розміру пенсії за 24 місяці, незважаючи на місце служби/роботи.
Такі висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.01.2020р. по справі № 826/6453/18, якою, до того ж, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Таким чином, на думку колегії суддів, обчислення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії ОСОБА_1 повинно здійснюватися Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України за правилами, що встановлені абз.3 п.7 Постанови №393, тобто з урахуванням виплат за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням зі служби.
Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд дещо обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Однак, разом з тим, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналізуючи у сукупності фактичні обставини даної справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, з метою повного захисту порушених прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та визнати протиправними дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та надані до ГУ ПФУ в Одеській області нової довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-XII, із зазначенням виплат за 24 місяці перед його звільненням.
Зважаючи на встановлення судом апеляційної інстанції порушеного права, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із зазначенням виплат за 24 місяці перед звільненням ОСОБА_1 .
Що ж до визначення видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), які мають бути включені до вказаної довідки, то колегія суддів зазначає, що вчинення таких дій належить до повноважень відповідача і наразі відсутнє порушене право позивача в цій частині, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Беручи до уваги встановлені вище обставини, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, взагалі не звернув уваги на вказані обставини та не надав правової оцінки аргументам позивача про протиправність дій суб`єкта владних повноважень щодо не врахування грошових виплат позивача за 24 місяці перед звільненням у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії
У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, у відповідності до ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції, а також при поданні апеляційної скарги у даній справі ОСОБА_1 сплатив судовий збір на загальну суму 2102,00 грн. (квитанція №ПН1510 від 20.10.2020р., квитанція №ПН1661 від 31.03.2021р.).
Враховуючи висновок суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1051,00 грн. (пропорційно задоволеним позовним вимогам).
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нової довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, із зазначенням виплат за 24 місяці перед його звільненням.
Зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зазначенням виплат за 24 місяці перед звільненням ОСОБА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ 14321802, вул. Жуковського, 1, м.Одеса, 65014) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1051,00 (одна тисяча п`ятдесят один) грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений 11 травня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                      І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук