Ухвала
 
30 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 0417/2-4360/2011
провадження № 61-6985ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана представником Колодочкою Павлом Олександровичем, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у складі судді: Слюсар Л. П., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «АкцентБанк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
23 квітня 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Колодочкою П. О. на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів) було 28 грудня 2020 року. 
 
У клопотанні, яке містилось у касаційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» просив поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що: копія оскарженої постанови апеляційного суду отримана банком 04 січня 2021 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції; ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року попередню касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто і яка надійшла на адресу банку 30 березня 2021 року.До клопотання було додано копію супровідного листа Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року про направлення учасникам справи копії постанови від 26 листопада 2020 року з відміткою штампу вхідної кореспонденції АТ КБ «ПриватБанк» від 04 січня 2021 року; копію супровідного листа Верховного Суду від 23 березня 2021 року про направлення позивачу копії ухвали від 17 березня 2021 року з відміткою штампу вхідної кореспонденції АТ КБ «ПриватБанк» від 30 березня 2021 року; копію конверту, адресованого Верховним Судом позивачу із номером поштового відправлення № 0306306202091.
 
Однак, особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовувала та не надавала будь-яких належних доказів про те, чому нею не виконано вимоги ухвали суду про залишення попередньої касаційної скарги без руху. Оскільки аналіз ухвали Верховного Суду від 17 березня 2021 року про повернення попередньої касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчив, що особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимоги, викладені в ухвалі Верховного суду від 08 лютого 2021 року про залишення касаційної скарги без руху.
 
Окрім цього, особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовувала чому, після отримання ухвали про повернення попередньої касаційної скарги 30 березня 2021 року, повторну касаційну скаргу подано лише 23 квітня 2021 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року указані АТ КБ «ПриватБанк» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та подавши відповідні докази.
 
У червні 2021 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13 травня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що Верховний Суд в ухвалі від 08 лютого 2021 року поновив банку строк на касаційне оскарження. Також АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що зміст попередньої та поточної касаційних скарг суттєво не відрізняється, оскільки обидві касаційні скарги містять посилання на постанову Верховного Суду. Таким чином, Верховний Суд без достатніх підстав залишив без руху попередню касаційну скаргу та, як наслідок, необґрунтовано її повернув ухвалою від 17 березня 2021 року. Тому АТ КБ «ПриватБанк» вважає вимоги ухвали про залишення без руху попередньої касаційної скарги безпідставними. Банк зазначає, що позбавлений можливості надати об`єктивні пояснення щодо дій, які він нього не залежали, а саме: непомічання Верховним Судом посилання на постанову Верховного Суду в попередній касаційній скарзі. Окрім цього, щодо подання повторної касаційної скарги, 23 квітня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що керувався аналогією з тридцятиденним строком на касаційне оскарження, оскільки будь-яких інших приписів з цього питання норми ЦПК не містять. Таким чином, процесуальна перепона для відкриття касаційного провадження припинила своє існування, тому АТ КБ «ПриватБанк» просить визнати причини пропуску строку подання касаційної скарги поважними та поновити його. 
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). 
 
Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з такихпідстав. 
 
Банком не обґрунтовано та не надано будь-яких належних доказів про те, чому ним не виконано вимоги ухвали суду про залишення його попередньої касаційної скарги без руху. Аналіз ухвали Верховного Суду від 17 березня 2021 року про повернення попередньої касаційної скарги, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що АТ КБ «ПриватБанк», отримавши копію ухвали Верховного Суду від 08 лютого 2021 року про залишення касаційної скарги без руху, викладені в ухвалі вимоги не виконав. 
 
Окрім цього, посилання АТ КБ «ПриватБанк» у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження на те, що після отримання 30 березня 2021 року ухвали про повернення касаційної скарги, повторну касаційну скаргу банк подав 23 квітня 2021 року керуючись аналогією з тридцятиденним строком на касаційне оскарження безпідставні. Банком не обґрунтовано чому повторну касаційну скаргу подано лише 23 квітня 2021 року ураховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» у клопотанні зазначено, що зміст попередньої та поточної касаційних скарг суттєво не відрізняється.
 
Будь-яких інших поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження особою, яка подала касаційну скаргу, не зазначено.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними. 
 
Таким чином, оскільки наведені АТ КБ «ПриватБанк» у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 рокута постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року підстави є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись статтями  260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Колодочкою Павлом Олександровичем, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «АкцентБанк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  В. І. Крат
 
                                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                           М. М. Русинчук