ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                                         м. Херсон

справа № 662/942/20
провадження № 22-ц/819/794/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Автонагова Ю.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  від імені  якої діє   ОСОБА_2 ,  на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 лютого 2021 року у складі судді  Решетова В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який помер у 2012 року, від шлюбу має трьох синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які проживають окремо. 
Вказувала, що  вона є пенсіонеркою, людиною старечого віку ( 79 років), розмір її пенсії не забезпечує необхідний мінімальній розмір проживання, оплати комунальних послуг, придбання ліків, оскільки останні два роки тяжко хворіє, потребує стороннього догляду та додаткових витрат на придбання ліків та харчування. 
Сини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надають допомогу добровільно.
Оскільки її син - ОСОБА_3 є працездатним, аліментних зобов?язань не має, проживає окремо, не піклується про матір, враховуючи складні життєві обставини, позивачка просила суд з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог стягнути з ОСОБА_3 аліменти на свою користь щомісячно у розмірі 500 грн.
Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері, відмовлено.
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції неповно з?ясував обставини, що мають значення для справи, які були наведені нею в суді першої інстанції. Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов?язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов?язку утримувати матір, батьків.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_7 , доводи апелянта не визнав, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було надано жодних доказів того, що її матеріальне становище є скрутним, а розмір отриманої нею не дозволяє їй гідного існування та лікування. 
Погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 .
Позивачка є пенсіонеркою, людиною старечого віку ( 79 років).
Відповідно до довідки ПФУ України у Херсонській області від 15.05.2020 року №312 ОСОБА_1 за шість місяців 2019-2020 року має дохід від отримання пенсії за віком у розмірі 12 043,47 грн.
З довідки Управління соціального захисту населення з питань охорони здоров`я Новотроїцької РДА від 21.03.2020 року №247 вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Новотроїцької РДА.
Довідкою про склад сім`ї від 20.05.2020 року № 260 виданою Виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області підтверджено, що ОСОБА_1 проживає одна за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа ФОП « ОСОБА_8 » від 27.06.2020 року № 3, ОСОБА_1 має земельну ділянку (пай) розміром 4,92 га, яка перебуває в оренді ФОП « ОСОБА_8 », згідно договору оренди від 02.09.2013 року, орендна плата сплачується в розмірі 6123,48 щорічно.
З інформації Управління соціального захисту населення та з питань охорони здоров`я Новотроїцької РДА від 30.06.2020 року № 19-05-692, ОСОБА_1 нараховано субсидію у розмірі 3804,60 грн. одноразово СГТП та 41,85 грн. щомісячно на ЖКП на 2019 рік; 3698,73 грн. одноразово СГТП та 38,56 грн. щомісячно на ЖКП на 2020 рік.
Відповідно до довідок виданих Центром первинної медичної допомоги 22.05.2020 року, 03.11.2020 року ОСОБА_1 , хворіє і потребує амбулаторного постійного лікування та знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря Громівської амбулаторії.
       Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. 
       Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).
       Відповідно до частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. 
Згідно з ч. 1 ст. 26 указаного Закону за загальним правилом пенсійний вік складає 60 років.
Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).
       Враховуючи, що з метою уникнення випадків матеріальної незахищеності батьків, стаття 203 Сімейного кодексу України встановлює обов`язок дітей брати участь у додаткових витратах на батьків,  зважаючи на те, що при невиконанні дітьми обов`язку по сплаті додаткових витрат, батьки мають право звернутися за захистом своїх прав до суду, колегія суддів  вважає, що суд першої інстанції неправильно відмовив позивачці у задоволенні заявлених нею вимог, оскільки  позивачка є пенсіонеркою, непрацездатною, за своїм віком має захворювання, які потребують тривалого лікування, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері.
       Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою матір судом не встановлено і такі докази стороною не надані. 
       Доводи відповідача і посилання суду першої інстанції на те, що позивачка хоча і є непрацездатною, проте отримує пенсію у розмірі, що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не потребує необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу, безпідставні, так як положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду надав правовий висновок, викладений у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18, про те, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове судове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити частково. 
Визначаючи розмір аліментів на утримання непрацездатної матері, колегія суддів враховує всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін, а саме: матеріальне та сімейне становище матері та дитини, всі види їх заробітку та доходу. При цьому судом враховуються: непрацездатність позивачки та її потреба у матеріальній допомозі, щодо забезпечення достатнього життєвого рівня та необхідних умов для існування, отримання необхідної медичної допомоги, інших додаткових втрат, які не покриваються сумами отриманих нею пенсії, субсидії, орендної плати, а також матеріальне становище сина, відсутність з його боку догляду і піклування за матір`ю. 
Колегія суддів вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн, щомісячно. Саме такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та доцільним.
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 374,  376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 лютого 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Стягнути із ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Новотроїцьким РВ УМВС у Херсонській області 02.07.1996 року, на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Новотроїцьким РВ УМВС у Херсонській області 09.09.1996 року, аліменти на її утримання у твердій грошовій формі у розмірі 300 грн, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 21 травня 2021 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна