П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
16 червня 2021 року                                                              м. Київ
 
справа № 752/12286/20
 
провадження № 22-ц/824/3298/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
сторони:
позивач  -  ОСОБА_1 
 
відповідач  - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 рокуу складі судді Шевченко Т.М., повний текст складений 03.11.2020 року, 
в с т а н о в и в:
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є користувачем банківської платіжної карти МПС VISA та/або МПС Mastercard. В травні 2019 року вона сплатила 53 300,53 грн. з використанням даних платіжної картки МПС Mastercard, що була емітована їй АТ КБ «Приватбанк», на інтернет-сайті pay.ukvi.org.uk за послугу отримання довгострокової бізнес-візи до Великобританії. Проте, згодом позивач зрозуміла, що, вона зіштовхнулась з інтернет-шахраями, які зробили сайт, дуже схожий на офіційний сайт візового та еміграційного центру уряду Великобританії. 
Позивач зазначила, що в травні 2019 року вона звернулася на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» за телефоном 3700 , повідомивши свої підозри щодо шахрайства, та попросила провести процедуру повернення її коштів в рамках МПС Mastercard. Співробіткик банку повідомив, що оскільки вона робила платіж власноруч, то оскарження можливе лише з причини неотримання товару (послуги). Співробітники АТ КБ «Приватбакнк» провели процедуру оскарження платежу та отримали відмову в поверненні коштів від банку-еквайєру, яким виявився зареєстрований в РФ «Тінькофф Банк».
Позивач вважає, її права як споживача банківських послуг були порушені, оскільки, долучаючись до членства в МПС Mastercard, АТ КБ «Приватбанк» прийняв на себе всі ризики можливої недосконалості правил цієї платіжної системи та шахрайства, а тому є суб`єктом на території України, який повинен відшкодувати користувачу (споживачу) збитки у розмірі 53 300,53 грн. та 108,68 грн.
Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій та бездіяльності відповідача їй було завдано моральну шкоду у зв`язку з порушенням звичного й зручного для неї способу життя. Вищевказані події вимусили позивача зробити додаткові зусилля, зокрема отримати та витримати вкрай негативні комунікації з шахраями, придбати новий телефонний апарат та новий мобільний номер, переводити на нього раніше налагоджені контакти, звертатися з електронними та паперовими листами до банків, платіжної системи, НБУ, витрачати час для збору та підготовки необхідних для захисту своїх прав документів, вивчати законодавство України щодо захисту прав споживачів та звертатися до професійних юристів за консультаціями, а також витрачати час на підготовку цього позову та на його супроводження.
Отже, за наведених обставин, ОСОБА_1 просила її позов задовольнити  та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на її користь в рахунок відшкодування завданих збитків 53 409,21 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач пояснив, що ОСОБА_1 самостійно ввела всі необхідні дані для здійснення платежу, пройшовши ідентифікацію та підтвердивши даний платіж, чим створила вимогу до банку перерахувати суму коштів на відповідний рахунок. Дотримуючись норм ст. 23 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", АТ «Приватбанк» дану вимогу виконав в повному обсязі. Після того, як даний платіж був вже відправлений банком та отриманий клієнтом банка - отримувача, позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою зупинити та повернути даний платіж. Оскільки кошти знаходились вже не на рахунку банку, АТ КБ «Приватбанк» звернувся з оскарженням платежу до банка-отримувача АТ «Тінькофф Банк» та отримав відмову. Стосовно переказу коштів, здійсненого позивачем 27 червня 2019 року та 02 липня 2019 року на загальну суму 260 рублів, що еквівалентно 108 грн. 68 коп., відповідач зазначив, що сума переказів була менша ніж 155 грн., тому оскарження по таких операціях не проводиться. 
Отже, відповідач вважає, що вчинив всі передбачені законодавством належні дії, які вимагав від банку позивач, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом не було досліджено відповідність договору оферти законодавству України щодо захисту прав споживачів у випадках, коли є підстави повернення коштів при ненаданні сплаченої платіжною карткою належним чином послуги за кордоном.
Позивач зауважує, що звернулась до АТ КБ «Приватбанк» за процедурою Chargeback (поворотний платіж) з причини не отримання послуги. Але замість того, щоб безакцептно списати з одержувача (банку-еквайру) і повернути їй кошти, відповідач спочатку зарахував ці кошти на її рахунок, а потім списав в наслідок технічної помилки та відмовив в поверненні.
У поясненнях на апеляційну скаргу позивача, АТ КБ «Приватбанк» вказує, що у разі неналежного виконання відповідного договору та ненадання послуги з отримання візи ОСОБА_1 , відповідальність повинен нести саме виконавець, а не Приватбанк.
Більш того, відповідач вважає, що ОСОБА_1 може звернутись до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення і у разі, якщо таке правопорушення дійсно було скоєне, в рамках кримінального провадження подати цивільний позов до особи, яка здійснила таке правопорушення.
На підставі викладених обставин, АТ КБ «Приватбанк» просив врахувати дані пояснення та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .       
В суді апеляційної інстанції позивач просила задовольнити її апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.
Представник відповідача просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського обслуговування та позивачем протягом тривалого періоду особисто та за своєю волею ініційовано платежі за допомогою використання реквізитів платіжної картки Банку.
Позивач звертаютьсь в суд з позовом, зазначає, що в травні 2019 року позивач сплатила 53300,53 грн. з використанням даних платіжної картки МПС Mastercard, що була емітована її АТ КБ «Приватбанк», на інтернет-сайті pay.ukvi.org.uk за послугу отримання довгострокової бізнес-візи до Великобританії. Коли нібито менеджер цієї компанії почав вимагати додаткові кошти, вона відмовилася їх сплачувати, менеджер взагалі припинив комунікацію, позивач зрозуміла, що на жаль, зіштовхнулась з інтернет-шахраями, які зробили сайт дуже схожий на офіційний сайт візового та еміграційного центру уряду Великобританії.
Позивач зазначає, що вона самостійно ввела всі необхідні дані для здійснення платежу, пройшла ідентифікацію та підтвердила даний платіж, чим створила вимогу до банку перерахувати відповідно суму коштів на відповідний рахунок. Дотримуючись норм ст.23 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» АТ КБ «Приватбанк» дану вимогу виконав в повному обсязі.
Відповідач у відзиві на позовну зазначає, що платіж був вже відправлений банком та отриманий клієнтом банка-отримувача позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою зупинити та повернути даний платіж. Оскільки кошти знаходилися вже не на рахунку банку, АТ КБ «Приватбанк» відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт МПС MasterCard International I Visa International, емітованих ПриватБанком, який діє з 1998 року, звернувся з оскарженням платежу до банка-отримувача АТ «Тінькофф Банк» та отримав відмову.
Тобто, АТ КБ «Приватбанк» вчинив всі передбачені законодавством належні дії, які вимагав від банку позивач.
Судом встановлено, що за зверненням ОСОБА_1 банком було ініційовано претензійну роботу з приводу оскарження проведених операцій з платіжної карти клієнта.
З матеріалів справи вбачається, транзакція позивачем здійснено свідомо, розуміючи значення своїх дій та можливість настання від них наслідків, було самостійно ініційовано. Позивачем не доведено обставини, які б давали підстави вважати, що саме дані транзакції являлись несанкціонованими, помилковми чи шахрайськими. АТ КБ "ПриватБанк" як банком емітентом, міжнародною платіжною системою MasterCard, а також банком - еквайром, яким прийняті платежі було виконано належним чином та в повному обсязі доручення клієнта, що дає підстави дійти до висновків про відсутність спірності проведених транзакцій.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт протиправної поведінки банку та її шкідливий результат, у зв`язку з чим відсутній і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, не доведено вини банку у заподіянні збитків.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Відповідно до міжнародного операційного бюлетеня №10 від 3.10.2016 з 21 квітня 2017 року платіжна система MasterCard не проводить повернення грошових коштів за операціями, пов`язаними з інвестиціями, валютними операціями та операціями, пов`язаних з переказом грошових коштів на брокерські рахунки. Таким чином, Банки-емітенти позбавлені можливості проводити оспорювання транзакціями за вищезазначеними операціями.
Банк позбавлений можливості ініціювати проведення арбітражного процесу за проведеними транзакціями переказу грошових коштів на брокерські рахунки. Позиція Мастеркарда щодо брокерських операцій є такою, що послуга була надана, якщо кошти клієнта були успішно зараховані на його торговий рахунок.
Тобто порядок вирішення спірних питань між банком, який випустив та обслуговує карту(банк-емітент) і банками, через платіжні пристрої здійснюється переказ (банк-еквайєр), встановлюється правилами міжнародної платіжної системи, тому в АТ КБ "ПриватБанк" були відсутні підстави в подальшому оскарженні рішень платіжної системи за допомогою арбітражу, зважаючи на те, що застосування банком опротестування процедури Chargeback можливе виключно під час проведення в системах взаєморозрахунків з пластикових карт до завершення виконання транзакції, що не стосується даного випадку.
Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  
Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, обґрунтованого виходив  із того, що позивач не довела достатніми та допустимими доказами, що  кошти  не повернуті в зв`язку з неправомірними діями відповідача АТ КБ "ПриватБанк", тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи наведені в апеляційній скарзі були предметом судового дослідження й оцінки судом першої інстанції, який перевірив їх та обґрунтовано відхилив, а тому судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника.
За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст складено 17.06.2021 року
 
Головуючий:                                                                              

 
Судді: