ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 326/500/21                                 Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження № 33/807/372/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
18 травня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ліпаткіної Е.В., за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Приморська Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 23 березня 2021 року о 21 год. 33 хв. по вул. Мелітопольське шосе, 12 в м. Приморськ, ОСОБА_1 керував ТЗ - мопед VIPER з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та огляду на Драгер, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити адміністративне провадження у відношенні нього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування своєї скарги вказує, що дійсно він 23 березня 2021 року об 21 год. 30 хв. до нього з другом, коли вони стояли поза проїжджою частиною у тупиковому провулку під`їхали робітники поліції та стали пред`являти йому претензії щодо того, чи вживав він алкоголь, на що він відповів що вживав, оскільки не був водієм мопеда, тому як пасажир, він має право вживати алкоголь. 
Зауважує, що мопед належав його другу, а він не має водійського посвідчення, тому воно у нього і не вилучалось.
Апелянт зазначає, що робітники поліції склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким він був не згодний, оскільки вважав, що по - перше, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна фіксуватися в медичній установі, по - друге, не доведений факт керування ним мопедом, з цих підстав він не підписав протокол. 
Вказує, що він притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки. Матеріали справи не містять направлення до медичної установи в якому відсутній його підпис про його отримання, що свідчить про те, що його склали пізніше.
Зазначає, що огляд повинен бути проведений поліцейським з застосуванням спеціального засобу, і тільки при відмові водія від проходження огляду на місці, поліцейський повинен направити водія до медичного закладу, при чому забезпечувати доставку водія у медичний заклад повинен робітник поліції, проте, в його випадку поліцейський навіть не намагався його доставити до лікарні, що підтверджується відеозаписом.
Звертає увагу на те, що на відеозапису чітко видно, що він поводив себе цілком нормально, ніяких ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, а саме: порушень координації рухів, тощо. 
Вказує, що за версією особи, яка склала протокол він відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки, а не в медичній установі, що є не припустимо з огляду на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують реакцію.
Апелянт зауважує, що у відеозаписі не зафіксовано взагалі, як рухався мопед та під чиїм керуванням.
Зазначає, що йому не був вручений протокол під розписку, що підтверджується другим екземпляром протоколу, його відмова від підпису не звільняє робітника поліції від обов`язку вручити йому екземпляр протоколу. 
Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено двох свідків, в присутності яких нібито він відмовився від проходження, але даних свідків на місці не було, вочевидь їх вписали пізніше, а тому йому не вручили протокол, оскільки пізніше його «доробляли», вписуючи свідків, яких не було при складанні протоколу. 
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянта і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положенням ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність статтею 130 КУпАП. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
У розумінні вимог статті 266 КУпАП, пункту 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція 2), передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Судовим розглядом встановлено, шо 23.03.2021 о 21.33 годині по вул. Мелітопольське шосе, 12, в м. Приморськ, ОСОБА_1 керував ТЗ - мопедом VIPER з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та огляду на Драгер, водій відмовився в присутності двох свідків. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 160400 від 23.03.2021 року (а.с.1) за невиконання водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується: 
рапортом від 23.03.2021 року, яким зазначається, що 23.03.2021 року о 22 годині 57 хвилин із служби «102» надійшло повідомлення, що за адресою: м. Приморськ, шосе Мелітопольське, буд. 12, ГРПП, зупинили водія на мопеді Вайпер під керуванням гр. ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.3); 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів від 23.03.2021 року, яким засвідчується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.4); 
направленням на огляд водія засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2021 року, яким зазначається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, мови та виражене тремтіння пальців рук (а.с.5). 
поясненнями свідків від 23.03.2021 року, які засвідчили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6); 
протоколом огляду та затримання транспортного засобу від 23.03.2021 року, який зазначено, що мопед «VIPER», без номерного знаку про державну реєстрацію затримано вказаний транспортний засіб та переданий ОСОБА_2 під розписку (а.с.7); 
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3962102 від 23.03.2021 року, якою накладено стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП через те, що 23.03.2021 року він керував мопедом без мотошолому, при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії (а.с.8).
відеозаписом з відео-регістратора транспортного засобу поліції від 23.03.2021, яким підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Частиною 3 статті 256 КУпАП встановлено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. 
Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Зазначені положення закону кореспондуються з положеннями пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2.
ОСОБА_1 під час складання протоколу будь-яких обґрунтованих заперечень або пояснень працівникам поліції не надав. 
Таким чином, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч.2 ст.251, ст.ст. 256, 2652, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП. 
Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування суддею ряду обставин, які мають безпосереднє відношення щодо обставин справи, суд апеляційної інстанції з урахуванням відеозапису відхиляє та доходить висновку, що поведінка  ОСОБА_1 та спосіб спілкування з працівниками поліції свідчить саме про небажання пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності з вимогами ст.266 КУпАП та Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року та має бути кваліфікована як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, на відеозаписі (а.с.8, відео 0-02-0о) ОСОБА_1 на 00:07 хвилин повідомив працівникам поліції, що він вживав дві банки пива, що є алкогольними напоями, а на 00:14 - 00:32 хвилин повідомив працівникам поліції про відмову у проходженні запропонованого огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає, що у працівників поліції були всі підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки були всі клінічні ознаки алкогольного сп`яніння та покази самого ОСОБА_1 про вживання алкоголю.
Щодо твердження, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а його друг, в судовому засіданні апеляційної інстанції були повністю спростованні.
Так, на відеозаписі видно, що працівники поліції під`їхали у той час, коли саме ОСОБА_3 паркував мопед, ОСОБА_1 не заперечував факту керування мопедом, а сам транспортний засіб був переданий родичу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не дав в апеляційному суді будь-яких пояснень тому що мопед, нібито належний його другу передали його батьку, що у сукупності повністю спростовує доводи апеляційної скарги про те, що за кермом був не ОСОБА_1 , а інша особа. 
Також слід зазначити, що доводи про доопрацювання протоколу є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 під час судового розгляду, як в суді першої інстанції, так і в апеляційний інстанції вказаної справи будь-яких клопотань про виклик свідків і їх допит не заявляв, а тому суд вважає, що вказане твердження є сформованою позицію захисту для уникнення відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також на відеозапису видно, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та він відсторонений від керування транспортним засобом, жодних заперечень з приводу цього ОСОБА_1 не висловив. 
Окрім того, в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав, проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не заперечував, що додатково спростовує доводи, які викладені апелянтом в скарзі.
Що стосується доводі апеляційної скарги з приводу того, що у ОСОБА_1 відсутнє право керування транспортними засобами то вони спростовуються довідкою, відповідно якої водійське посвідчення згідно ІПНП «Цунамі» НОМЕР_1 у ОСОБА_1 є в наявності ат не вилучалося (а.с. 9). 
Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наявні в матеріалах справи докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції не надано.
Інших підстав, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях  ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина  ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 326/500/21