УХВАЛА

28 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  905/855/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Маріупольської міської ради Донецької області
на рішення Господарського суду Донецької області від 08.12.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 у справі
за позовом Маріупольської міської ради Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева компанія Маріуполя "Меком", 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області, 
про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 382 165,88 грн,

ВСТАНОВИВ:
12.05.2021 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 у справі №   905/855/20. 
За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 905/855/20 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке. 
За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не   підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Частиною п`ятою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)   справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 установлено у розмірі           2 270,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у даній справі є стягнення 382 165,88 грн, що менше ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 500 = 1 135 000,00 грн), а тому у розумінні ГПК України оскаржувані рішення у справі № 905/855/20 не підлягає касаційному оскарженню.
В касаційній скарзі Маріупольської міської ради Донецької області зазначено, що оскаржувані судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскаржуються з підстави, передбаченої підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, оскільки скаржник як орган місцевого самоврядування реалізує суспільний інтерес, що полягає у наповнені місцевого бюджету, кошти з якого в подальшому спрямовуються на реалізацію суспільних програм. 
Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".
Дослідивши зміст касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, колегія суддів зауважує, що саме лише вказівка на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, з огляду на необхідність поповнення місцевого бюджету, без належного такого обґрунтування не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. 
Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
Розглянувши наведені скаржником доводи в обґрунтування наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, Суд вважає їх необґрунтованими.
Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області немає.
З урахуванням вказаного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 у справі №   905/855/20, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 у справі №   905/855/20.
2. Матеріали касаційної скарги на 34 (тридцяти чотирьох) аркушах, у тому числі платіжне доручення від 14.04.2021 № 290, повернути скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не   підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          О. В. Случ