Ухвала
іменем України
8 червня 2021 року
м. Київ
Справа №766/15318/19
Провадження № 51-2443 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року ухвалу Херсонського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, 
в с т а н о в и в:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020  року,
ОСОБА_5 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: 21 березня 2019 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України, звільненого 6  травня 2019 року за відбуттям строку призначеного покарання,
засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11 березня 2021 рокувирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати вищевказані судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Захисник вважає постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення незаконними та необґрунтованими, винесеними з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
Зокрема, зазначає, що в порушення судом вимог п. 1 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України, ОСОБА_5 був відсутній під час проголошення вироку щодо нього, оскільки після того, як він сказав останнє слово, а суддя вийшов до нарадчої кімнати, його було виведено із залу суду та доставлено до СІЗО. Матеріали провадження підтверджують наведене, а також те, що ОСОБА_5 не роз`яснили його права, зокрема: право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання, тощо. Крім того, в матеріалах справи відсутній відеозапис оголошення вироку щодо ОСОБА_5 , при цьому апеляційний суд не перевірив зазначений довід, а також не взяв до уваги доводи обвинуваченого щодо його відсутності під час проголошення вироку, чим допустив порушення вимог ст. 419 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі. 
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікація його дій, призначене засудженому покаранняу касаційній скарзі не оспорюються та не заперечуються. 
Разом із тим, доводи захисника ОСОБА_4 про незаконність вироку місцевого суду щодо засудженого ОСОБА_5 з підстав відсутності його в залі суду під час проголошення вироку колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 КПК України, визнається істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення.
Вказана вимога є однією з гарантій дотримання прав обвинуваченого, передбачених, зокрема, у ст. 42 КПК, та спрямована на ефективну реалізацію таких прав під час здійснення судового провадження.
Водночас, для прийняття рішення щодо того, чи є відсутність обвинуваченого в судовому засіданні під час здійснення судового провадження підставою для скасування судового рішення, слід визначити, яким чином така відсутність вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав.
Як убачається з касаційної скарги та копій судових рішень, ОСОБА_5 був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, виступав у дебатах та звертався до суду з останнім словом.
Відповідно ж до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.
На виконання зазначених приписів суд після виходу з нарадчої кімнати 17 листопада 2020 року негайно проголосив вирок.
Апеляційний суд при цьому, розглядаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка є аналогічною за змістом з його касаційною скаргою, правильно наголосив на тому, що відсутність ОСОБА_5 в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права та не може бути підставою для скасування вироку суду. До того ж, відсутність обвинуваченого на проголошенні вироку суду 17 листопада 2020 року не вплинуло на право останнього звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, оскільки визначений ч. 2 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження вироку для обвинуваченого, який утримується під вартою, обчислюється з дня отримання копії вироку.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначила, що ОСОБА_5 29 січня 2021 року звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року. Однак, ухвалою судді Херсонського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України. Недоліки, викладені в ухвалі суду, обвинуваченим не усунуто, а тому ухвалою суду від 5 березня 2021 року апеляційна скарга повернута апелянту на підставі п. 1 ч.  3 ст. 399 КПК України.
Також на доводи апеляційної захисника, з посиланням на правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №  125/163/17, суд апеляційної інстанції зауважив, що не роз`яснення судом права на ознайомлення із журналом судового засідання та права на помилування, не є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції, оскільки такі порушення не перешкодили суду ухвалити законне судове рішення.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, підстав для сумніву в правильності таких висновків суду апеляційної інстанції немає.
Крім того, на доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи відеозапису оголошення вироку щодо ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 4 ст. 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).
Натомість захисник, посилаючись лише на саму відсутність у матеріалах провадження відеозапису оголошення вироку щодо ОСОБА_5 , не наводить належного обґрунтування порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на наведені положення ч. 4 ст. 107 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у статті 412 КПК України визначено, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Проте, у касаційній скарзі захисник не вказує, в чому ж полягає істотність такого порушення, як саме воно перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Окрім того, твердження захисника про відсутність в матеріалах провадження відеозапису проголошення вироку щодо ОСОБА_5 є суперечливим, оскільки у поданій касаційній скарзі захисник сам же вказує на те, що в матеріалах провадження наявний файл, в якому суддя ОСОБА_6 здійснює оголошення у присутності двох невідомих йому чоловіків, які не являються ні прокурором у даному провадженні, ні обвинуваченим. 
А відтак колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначений захисником довід необґрунтованим і таким, що не вказує на наявність підстав для відкриття касаційного провадження. 
Інших доводів стосовно незаконності судових рішень, які могли би бути підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, касаційна скаргане містить.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 з мотивів, наведених у ній, не вбачається, а тому відповідно до п.  2 ч. 2 ст.  428 КПК України у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 11 березня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                               ОСОБА_3