Справа № 428/1032/21 
Провадження № 33/810/69/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» квітня 2021 року                                         м.Сєвєродонецьк 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Шурхно Кирила Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2021 року по справі щодо  ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Згідно банківської квітанції АТ «Ощадбанк» від 02 березня 2021 року ОСОБА_1 призначену судом суму штрафу 170,00 грн. сплатила у поновному обсязі (а.с.28). 

Однак 30 березня 2021 року захисником Шурхно К.А., в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. Між тим жодних доводів в обґрунтування поважності причин попуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду апеляційна скарга не містить. 

Перевіривши матеріали справи та зміст поданої апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску заявником строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287  цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1  була особисто присутня під час розгляду справи у суді першої інстанції та під час ухвалення судового рішення суддію Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2021 року.
Отже, це свідчить про те, що ОСОБА_1 безумовно була обізнана про зміст ухваленого щодо неї судом рішення, а тому мала можливість своєчасно у визначений законом строк подати апеляційну скаргу особисто або через захисника, але не скористалася своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, виконавши його у повному обсязі.
У свою чергу апеляційна скарга захисника Шурхно К.А., яка подана поза межами строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, не містить жодної аргументаціїпро наявність причин, які свідчать про їх поважність щодо попуску строку на апеляційне оскарження постанови суддію Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2021 року.
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Шурхно К.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2021 року по справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-2 КУпАП,є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Шурхно Кирилу Анатолійовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2021 року по справі щодо  ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-2 КУпАП.
       Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                   В.В. РУДЕНКО