СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р.                                           Справа № 5023/10655/11 (922/3334/20)  

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання  Міракова Г.А.
за участю представників:
позивач –  Русіна К.М.;     
відповідач  -  Ґедзь Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” (вх.№621Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.01.2021 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Шатерніков М.І., суддя Яризько В.О., повний текст рішення складено 25.01.2021) у справі № 5023/10655/11 (922/3334/20)  

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м. Харків, 
до Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева”, м. Харків,
про стягнення коштів
в межах справи про банкрутство державного підприємства “Завод ім. В.О. Малишева”

ВСТАНОВИЛА:

 Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.01.2021 (повний текст рішення складено 25.01.2021) у справі № 5023/10655/11 (922/3334/20) позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованість по сплаті  фактичних  витрат  на  виплату  та  доставку  пільгових пенсій у розмірі 523940,18 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7859,10 грн.
Державне підприємство “Завод імені В.О. Малишева” 15.02.2021, тобто в межах встановленого ГПК України строку, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить рішення Господарського суду Харківської області від 18.01.2021 у справі № 5023/10655/11 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.  
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” було залишено без руху з підстав порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” на рішення Господарського суду Харківської області від 18.01.2021 у справі № 5023/10655/11 (922/3334/20).  Сторонам встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення ухвали. Призначено справу до розгляду на 12 квітня 2021 р. о 10:30  годині.
У судове засідання з`явились представники позивача і відповідача.
Відповідач наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати; позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що прийняте при повному дослідженні обставин, що мають значення для справи. 
Крім того, через канцелярію суду Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надіслало відзив на апеляційну скаргу (вх. 3620), в якому також просило рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача,  розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як встановлено господарським судом першої інстанції, Державне підприємство “Завод імені В.О. Малишева” станом на 30.09.2020 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.
Відповідно до ч. 2 розділу 15 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1     та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком    № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України     “Про пенсійне забезпечення” до набрання чинності Закону України     “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” та призначених відповідно до частин другої і третьої   статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26   цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4     пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1     виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2     виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої     статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено Інструкцією про порядок обчислення страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за №64/8663 від 16.01.2004.
Відповідно до п. 6.4 вищезазначеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно з абз. 1 п. 6.7 Інструкції про порядок обчислення страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із Оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Згідно із п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.
Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено на органи Пенсійного фонду, а відповідач - підприємство, зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат у розмірах, визначених позивачем.
З розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до п. “а” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” вбачається, що заборгованості Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” за період з червня по серпень 2020 року становить 963951, 61 грн.
З розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до п. “б-з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” вбачається, що заборгованості Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” за період з червня по серпень 2020 року становить 689718, 60 грн.
Таким чином, судом встановлено, що загальна заборгованість Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з червня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 1    653    670, 21 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково сплачено заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з червня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 1    129    730,03 грн.
Таким чином, не сплаченою залишається заборгованість відповідача по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з червня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 523    940, 18 грн.
Доводи відповідача стосовно помилкового розрахунку позивачем не є обґрунтованими, оскільки вказані розрахунки направлялись відповідачу, який не оскаржив їх у судовому порядку, а отже фактично погодився з сумами, вказаними у них. 
Розрахунки направлялись відповідачу у відповідності до вимог Інструкції про порядок обчислення страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що підтверджується наданими до суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Так, річні розрахунки були направлені відповідачу – 20.01.2020, розрахунки за червень 2020 року направлені – 22.06.2020, розрахунки за липень 2020 року направлені – 13.07.2020, розрахунки за серпень 2020 року направлені – 17.08.2020.
Враховуючи те, що відповідачем не сплачено заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з червня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 523    940, 18 грн., це дало підстави суду першої інстанції дійти   висновку про задоволення позовних вимог. 
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно з Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі “Проніна проти України” (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23).
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала  прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду має бути залишене без змін.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 123, 126, 129, 255, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Завод імені В.О. Малишева” на рішення Господарського суду Харківської області від 18.01.2021 у справі №5023/10655/11 (922/3334/20)  залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 18.01.2021 у справі №5023/10655/11 (922/3334/20)  залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.04.2021 року.

Головуючий суддя                                                                         Ільїн О.В.  

Суддя                                                                                                Россолов В.В.

Суддя                                                                                                Хачатрян В.С.