ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2021 р.           Справа№ 910/20058/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 
 
Секретар судового засідання: Припутніцька Ю.В.
За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 20.04.2021 р.
Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 910/20058/20 (суддя Літвінова М.Є., м. Київ) 

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" 
про    забезпечення позову до подання позовної заяви
особа, яка може отримати статус учасника справи: Акціонерне товариство "Українська залізниця" 

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд,- 

                                                  ВСТАНОВИВ:
Обставини справи та короткий зміст заяви "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" про забезпечення позову
Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль")  звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, яка по своїй суті є заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця"): здійснювати притримання, утримання, стягнення чи списання з особового рахунку ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" грошових коштів для сплати (погашення) неустойки та інших штрафних санкцій (штраф, пеня); зупиняти та припиняти надання послуг по договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-40001366/2020-001 від 24.03.2020 з підстав наявності несплаченої неустойки ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"; затримувати видачу вантажу, притримувати вантаж чи застосовувати право застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності несплаченої неустойки ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" чи для забезпечення гарантії її сплати або для реалізації заставленого майна для покриття заборгованості зі сплати неустойки.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 заяву ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 про виправлення описки у ухвалі Господарського суду міста Києва від   21.12.2020) про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.
До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" заборонити АТ "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815):
- здійснювати стягнення чи списання з особового рахунку ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (ідентифікаційний код 40001366) № 8201472 грошових коштів для сплати (погашення) неустойки та інших штрафних санкцій (штраф, пеня), нарахованих за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8201472 від 24.03.2020 (повідомлення про укладення договору № 99-40001366/2020-001 від 24.03.2020), замовлення ТОВ "Вертикаль" від 21.08.2020 №40001366/2020-00011 на отримання яких погоджено АТ "Українська залізниця" 27.08.2020;
- зупиняти та припиняти надання послуг по Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8201472 від 24.03.2020 (повідомлення про укладення договору № 99-40001366/2020-001 від 24.03.2020) з підстав наявності несплаченої неустойки ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (ідентифікаційний код 40001366), нарахованої за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8201472 від 24.03.2020 (повідомлення про укладення договору № 99-40001366/2020-001 від 24.03.2020), замовлення ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" від 21.08.2020 № 40001366/2020-00011 на отримання яких погоджено АТ "Українська залізниця" 27.08.2020;
- затримувати видачу вантажу, притримувати вантаж чи застосовувати право застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності несплаченої неустойки ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (ідентифікаційний код 40001366) чи для забезпечення гарантії її сплати або для реалізації заставленого майна для покриття заборгованості зі сплати неустойки, нарахованої за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8201472 від 24.03.2020 (повідомлення про укладення договору №99-40001366/2020-001 від 24.03.2020), замовлення ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" від 21.08.2020 № 40001366/2020-00011 на отримання яких погоджено АТ "Українська залізниця" 27.08.2020.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.
Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що обраний ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, з якими заявник має намір звернутися до місцевого господарського суду, та відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою АТ "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Апеляційна скарга АТ "Українська залізниця" обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 42, 44, 67, 188, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 548, 549, 551, 653 Цивільного кодексу України, а також порушенням норм процесуального права, а с саме - ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.
Скаржник вважає, що  заявлені заходи забезпечення позову не співмірні і не пов`язані із позовними вимогами, тоді як у випадку задоволення позову ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" зобов`язання останнього із сплати неустойки буде припинено лише з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
19.03.2021 від ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу,  у якому останній просить апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" залишити без задоволення, а  ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 910/20058/20- без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю  "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" у відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця» указувало на те, що оскаржувана ухвалу суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для її скасування - відсутні.   

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20058/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/20058/20. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги  або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця"до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи                               № 910/20058/20. 
08.02.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/20058/20.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/20058/20 залишено без руху.
02.03.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від АТ "Українська залізниця" надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 задоволено клопотання АТ "Українська залізниця"  та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/20058/20; відкрито апеляційне провадження у справі №910/20058/20; розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/20058/20 призначено на 30.03.2021.
30.03.2021 судом апеляційної інстанції оголошено перерву у судовому засіданні до 20.04.2021.

Позиція представників сторін у справі
У судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва  21.12.2020 у справі №910/20058/20 скасувати прийняти нове судове рішення, яким  відмовити ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" у задоволенні заяви  забезпечення позову.
Представник ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"  у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на неї та просив апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва про   забезпечення позову від 21.12.2020 у справі №910/20058/20- без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, яка по своїй суті є заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Українська залізниця": здійснювати притримання, утримання, стягнення чи списання з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" грошових коштів для сплати (погашення) неустойки та інших штрафних санкцій (штраф, пеня); зупиняти та припиняти надання послуг по договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-40001366/2020-001 від 24.03.2020 з підстав наявності несплаченої неустойки Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"; затримувати видачу вантажу, притримувати вантаж чи застосовувати право застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності несплаченої неустойки Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" чи для забезпечення гарантії її сплати або для реалізації заставленого майна для покриття заборгованості зі сплати неустойки.
Вказана заява ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"  обґрунтована наступним.
24.03.2020 між ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (замовник) та АТ "Українська залізниця" (перевізник) шляхом приєднання до умов публічного договору було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-40001366/2020-001 (надалі - "Договір"), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.
За умовами такого Договору було встановлено ставку плати за використання вагонів Перевізника по території України в розмірі 1136,00 грн. без ПДВ за один вагон зерновоз на добу.
Починаючи з червня 2020 року АТ "Українська залізниця" запровадила послугу перевезення вантажів з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах (послуга довгострокових вагонів) та розпочала приймання замовлень вантажовідправників на отримання даної послуги, умови надання якої трансформувались в Додаток 1-8 до Договору "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника".
Згідно умов такої послуги ставка плати за використання одного вагону-зерновозу перевізника становила: 12 місяців - 584,00 грн/доба без ПДВ, 11 місяців - 617,00 грн/доба без ПДВ, 10 місяців - 649,00 грн/доба без ПДВ, 9 місяців - 682,00 грн/доба без ПДВ.
27.08.2020 АТ "Українська залізниця" було погоджено замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" №40001366/2020-00011 на отримання послуги довгострокових вагонів з щомісячною кількістю рухомого складу 266 вагонів-зерновозів перевізника на протязі 12 місяців, починаючи з 01.09.2020 зі ставкою плати за користування вагону перевізника у сумі 584,00 грн/доба без ПДВ.
Такі умови давали можливість позивачу, як клієнту за Договором, взяти на себе зобов`язання по здійсненню замовленої кількості відправлень щомісяця (266 вагонів) на протязі 12-ти місяців та виконувати їх, адже замовник мав цінову перевагу перед тими вантажовідправниками, які не замовили у Акціонерного товариства "Українська залізниця" послугу довгострокових вагонів.
Однак, починаючи з вересня 2020 року АТ "Українська залізниця" шляхом оприлюднення на своїй веб - сторінці нових редакцій публічного договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом почато зменшення базової ставки плати за використання вагону-зерновозу перевізника, зокрема, для зерновозів було встановлено наступні ставки: з 05.09.2020 - 800,00 грн за одиницю без ПДВ; з 06.10.2020 - 900,00 грн за одиницю без ПДВ; з 05.11.2020 - 1000,00 грн за одиницю, без ПДВ.
19.10.2020 АТ "Українська залізниця" на офіційному сайті оприлюднила нову редакцію договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, згідно якої було повторно змінено ставку на використання вагону - зерновозу перевізника, а саме 650 грн/добу.
12.11.2020 АТ "Українська залізниця" опублікувало оголошення про продаж послуги з використання вагонів-зерновозів (голландський аукціон) на листопад - грудень 2020 року з мінімальною добовою ставкою 530 грн/доба без ПДВ.
27.11.2020 АТ "Українська залізниця" опублікувало оголошення про продаж послуги з використання вагонів - зерновозів (голландський аукціон) за стартовою ціною 650 грн. та переможною ціною 533 грн/доба без ПДВ.
Одночасно з цим, перегляд ставки на перевезення вантажу за довгостроковими контрактами з узгодженими строками та обсягами не відбувся.
Заявник вказує, що нові ставки призвели до взяття ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" збиткових довгострокових зобов`язань з виконання планів перевезення за відсутності можливості внесення змін в умови Додатку 1-8 та одностороннє застосування штрафних санкцій Акціонерним товариством "Українська залізниця" за порушення умов такого додатку до замовника за обставин неможливості її виконання.
При цьому, таку свідому зміну ставки плати за використання вагону-зерновозу перевізника АТ "Українська залізниця" почало здійснювати з 04.09.2020, тобто, вже після того, як ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" та більшість компаній замовили довгострокові вагони на зовсім інших цінових умовах.
Так, пунктом 7.2 Додатку 1-8 до Договору передбачено, що замовник, у разі невиконання погодженого замовлення в цілому або у випадку навантаження і відправки поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій ніж визначено в погодженому замовленні щомісячно, сплачує неустойку, розмір якої за підрахунком заявника становить 4 088,00 грн/вагон.
Заявник зазначив, що не мав можливості здійснити відправлення за умов нових ставок.
Зазначені дії призвели до того, що у вересні 2020 року з особового рахунку ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" в односторонньому порядку АТ "Українська залізниця" списала неустойку за не реалізацію погодженого обсягу перевезень за узгодженими строками та обсягами за вересень 2020     року в розмірі 654 080,00 грн., на підтвердження чого надано перелік №20200930 від 30.09.2020 про списання коштів філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень".
Також, з 01.10.2020 АТ "Українська залізниця" змінено тариф нарахування плати за користування вагонів на під`їзних коліях при виконанні вантажних операцій, що призвело до відмови вантажоодержувачами від приймання вагонів та погодження планів. В свою чергу, відмова вантажоодержувачів від приймання вагонів та погодження планів призвело до неможливості виконання заявником своїх зобов`язань за господарськими договорами.
Заявник зазначив, що звертався із відповідними листами та пропозиціями до АТ "Українська залізниця", проте жодних відповідей та/або пропозиції щодо вирішення зазначеного питання від останнього не надходило.
Зміна тарифної політики АТ "Українська залізниця", шляхом встановлення нових ставок плати за використання вагонів, що мало місце після укладення сторонами додаткової угоди, зумовила виникнення обставин, за яких подальше виконання Додатку 1-8 порушує для ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило останнє того, на що воно розраховувало при укладенні (приєднанні) Додатку 1-8.
Таким чином, як вказує позивач, АТ "Українська залізниця", надаючи в користування вагони, розуміє, що контрагенти, уклавши з Акціонерним товариством "Українська залізниця" єдиний договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який поєднує в собі послуги з перевезення вантажів та надання в користування вагонів, змушені будуть сплачувати штрафні санкції за простій вагонів, навіть у разі якщо даний простій буде викликаний з вини АТ "Українська залізниця".
Підсумовуючи викладене, заявник вказує на те, що має намір звернутися до суду із позовом до АТ "Українська залізниця" про розірвання Додатку 1-8 до Договору та визнання недійсними окремих частин Договору в частині підстав і правомірності нарахування неустойки та її розміру, а також щодо встановлення цін, підстав, порядку та прав АТ "Українська залізниця" на односторонню зміну цін як істотних умов Договору.
В той же час, на думку заявника, за час вирішення відповідного спору, у зв`язку із визначеною поведінкою АТ "Українська залізниця", існує ризик нарахування ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" та списання з його особового рахунку неустойки за грудень місяць 2020 року у розмірі 1 087 408,00 грн (4 088,00 грн * 266 вагонів) та у подальшому кожного місяця до 31.08.2021 у такому ж розмірі, адже відповідне право є імперативним в межах створених за власною волею АТ "Українська залізниця" правовідносин, що створює загрозу нівелювання мети звернення з майбутнім позовом до суду - захист майнових інтересів заявника від безпідставного стягнення з нього значного обсягу коштів в якості неустойки чи блокування можливості здійснення ним своєї господарської діяльності в цілому, а тому заявник і просить вжити зазначених ним заходів забезпечення позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно приписів   ст.   271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акта, дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва про    забезпечення позову від  21.12.2020 у справі №910/20058/20 (в оскаржуваній АТ "Українська залізниця" частині) не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За змістом ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
У відповідності до ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України наведені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.
Відповідно до усталеної судової практики при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК УКраїни, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення.
Згідно із ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ст. 76 ГПК України).
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, прокурор чи позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19.
Як вбачається із матеріалів поданої заяви предметом майбутнього спору за позовом ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" має бути в т.ч. оскарження визначених Акціонерним товариством "Українська залізниця" в односторонньому порядку в умовах Додатку 1-8 до Договору умов для притягнення заявника до відповідальності у вигляді сплати неустойки та припинення правовідносин за таким правочином (в частині Додатку 1-8 до Договору) в силу зміни їх істотних обставин, що призвели до збитковості діяльності заявника на визначених умовах.
Водночас, як вбачається із наявних в матеріалах справи документів відповідні умови Додатку 1-8 до Договору встановлюють безумовне право АТ "Українська залізниця" на нарахування та списання з рахунків ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" неустойки за порушення умов Додатку 1-8 до Договору (замовленої послуги довгострокових вагонів) та застосування до нього інших санкцій у випадку несплати чи недостатності коштів для списання суми такої неустойки у вигляді зупинки надання послуг по Договору в цілому або ж затримки видачі вантажу, при тримання його чи застосовування права застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності несплаченої неустойки.
Відтак, задоволення майбутнього позову (у випадку визнання доводів позивача обґрунтованими) матиме своїм наслідком відсутність правових підстав у Акціонерного товариства "Українська залізниця" для застосування відповідних санкції по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль".
В той же час, за наведених в поданій заяві обставин спірних правовідносин (при вирішенні питання судом не здійснюється оцінка обґрунтованості майбутніх вимог) вбачається, що в силу монопольного статусу Акціонерним товариством "Українська залізниця" на базі надання послуг в рамках виконання Додатку 1-8 до Договору було створено обставини за яких виконуючи взяті на себе зобов`язання в рамках послуги унормованої таким Додатком 1-8 ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" фактично здійснюється збиткове підприємництво, в той час як одностороннє припинення виконання умов Додатку 1-8 зумовлює одностороннє застосування Акціонерним товариством "Українська залізниця" санкцій по відношенню до такого контрагента, що також зумовлює погіршення його фінансового становища.
Тобто, як вірно зазначено місцевим господарським судом, що за час вирішення майбутнього спору може мати місце надмірне обтяження фінансової спроможності заявника щомісячним списанням сум неустойки з його рахунків та зобов`язаннями у вигляді необхідності відшкодування збитків своїм контрагентам, зумовленим затримками вантажів.
Наведені відомості достатньо обґрунтовано підтверджують те, що за час вирішення спору у даній справі АТ "Українська залізниця" не обмежено в праві здійснювати стягнення та списання неустойки за невиконання створених ним же умов надання послуг згідно Додатку 1-8 до Договору, що є збитковим для ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль", чи застосуванні інших санкцій у випадку неможливості стягнення відповідних сум неустойки, що фактично унеможливить захист прав і інтересів заявника в обраний ним спосіб.
Таким чином, з огляду на доведеність належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Твердження скаржника, що застосовані заходи забезпечення позову є неспівмірними з заявленими позовними вимогами, судова колегія вважає безпідставними, так як останні тимчасово унеможливлюють лише списання з особового рахунку заявника (ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль") штрафних санкцій та не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності відповідача, спрямовані на запобігання ймовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.
При цьому колегія суддів вважає, що незастосування заходу до забезпечення позову, обраного судом першої інстанції, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За таким обставин, суд апеляційної інстанції вбачає наявність зв`язку між заявленими до застосування заходами забезпечення позову в частині встановлення заборонити АТ "Українська залізниця" здійснювати списання з особового рахунку ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) до набрання рішення у даній справі, і предметом даного спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо законності відповідних дій АТ "Українська залізниця" та припинення за створених ним умов спірних правовідносин.
При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення зазначеної вище заборони не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не перешкоджають господарській діяльності АТ "Українська залізниця", в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. 
Більш того, у випадку недоведеності в майбутньому обґрунтованості поданого позову АТ "Українська залізниця" не буде позбавлене права нарахувати та стягнути відповідні штрафні санкції при наявності фактів неналежного виконання ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" взятих на себе зобов`язань за час вирішення відповідного спору в суді.
Стосовно заборони відповідачу здійснювати нарахування штрафних санкцій, місцевий господарський суд вірно вказав, що даний захід забезпечення позову не є адекватним, оскільки відповідно до п. пунктом 7.2. Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом передбачено нарахування неустойки і відповідач вправі здійснювати розрахунки в рамках своєї господарської діяльності одноособово.
Інші доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами оскарження ухвали. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1          статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1          статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" про забезпечення позову.
Відповідно до  п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/20058/20, та, відповідно, апеляційна скарга АТ "Українська залізниця" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 136-138, 240, 267-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

                                        ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі                 №910/20058/20 залишити без змін.
3. Матеріали оскарження у справі №910/20058/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний судового рішення складено та підписано 24.05.2021 після виходу суддів із відпусток.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова