У Х В А Л А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
09 квітня 2021 року                                                                              
м. Київ
 
справа №185/6057/18
провадження №51-4068ск19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                  ОСОБА_1 ,
судді:                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року,
 
в с т а н о в и в:        
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року заяву захисника  ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про перегляд вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року про залишення без задоволення заяви захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального Кодексу України (далі – КК України)  залишено без зміни.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисником викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог процесуального закону, зокрема ст.419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме перекваліфікації апеляційним судом дій засуджених осіб по ч.2 ст. 186 КК України за епізодом стосовно потерпілої ОСОБА_7 .
 
На обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку за результатами формального дослідження доказів, не врахував спосіб дії винних осіб при кваліфікації дій засуджених; апеляційний суд безпідставно поставив під сумнів показання засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посилаючись тільки на зміст заяви потерпілої ОСОБА_7 та на показання свідка ОСОБА_8 . 
Крім того вказує на необґрунтованість постановленого рішення суду апеляційної інстанції, оскільки суд у своїй ухвалі повною мірою не дотримався вимог ст. 419 КПК України.
 
Мотиви Суду
 
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п.2 ч.2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були про встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до статті 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У пункті 4 частини 2 статті 462 КПК України визначено, що в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, які мають такі ознаки: вони існували на  момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року заяву захисника  ОСОБА_4 в інтересах засудженої   ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року залишено без задоволення, оскільки вказані захисником обставини відповідно до статті 459 КПК України  не є нововиявленими.
Під час розгляду апеляційної скарги захисника на вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції перевірив усі посилання й доводи захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої  ОСОБА_5 , наведені в   апеляційній скарзі та, не встановивши підстав для скасування або зміни ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши належні аргументи й підстави для прийняття такого рішення.
Як зазначив апеляційний суд, захисник ОСОБА_4 не навела у своїй скарзі таких обставин чи юридичних фактів, які могли суттєво вплинути на вирішення кримінального провадження, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати, оскільки учасники кримінального провадження не знали про них та, відповідно, не могли надати суду дані про них, тих, що об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, а доводи поданої апеляційної скарги фактично зводяться до скасування ухвали суду задля перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.
Водночас суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що обставини, вказані захисником в заяві, поданій до суду першої інстанції та апеляційній скарзі, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК України, про що зазначив в оскаржуваній ухвалі.
З огляду на викладене, підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи  істотних порушень вимог процесуального закону, допущених під час апеляційного перегляду, Суд не вбачає.
Інших доводів, які б свідчили про істотне порушення норм матеріального чи  процесуального права, що були б підставами для скасування судового рішення, захисником ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5  у касаційній скарзі не наведено.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                         ОСОБА_3