Справа № 127/8057/21 
Провадження № 33/801/531/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Якименко М. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Бистрицького М.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 3 роки, та стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Бистрицький М.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Бистрицького М.О., суддя вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до  ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521737 від 12.03.2021 року 09 год. 15 хв., який є одним із доказів у справі, водій ОСОБА_1 , 12.03.2021 о 08 год. 40 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе керував т/з Mersedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, а саме: бліде обличчя, завужені зіниці очей та тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови (а.с.4); рапортом лейтенанта поліції А. Чорногуза (а.с. 5); довідкою про притягнення скаржника до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1) та карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с. 6) з яких слідує, що ОСОБА_1  притягували до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та відеозаписом, з якого вбачається, що правопорушник дійсно керував транспортним засобом, на неодноразові вимоги поліцейського про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відмовився від проходження даного огляду (а.с.36).
Сукупністю зазначених вище доказів підтверджується винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Докази узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами по справі.
П. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Відповідно до п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення   відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).
Згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Апеляційний суд звертає увагу, що правопорушник не заперечив факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
За таких обставин, оскільки за змістом ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні. 
Тому має місце доведення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника, не надано.
Враховуючи наведене, працівниками поліції було дотримано порядок огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте,  вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою обов`язкове скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.
З даним протоколом скаржник погодився, тобто з протоколом був згоден, про що свідчить його підпис.
Доводи ОСОБА_1 про те, що судом порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, внаслідок чого не мав можливості приймати участь під час розгляду справи в суді, приймаються суддею до уваги з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа надійшла до Вінницького міського суду 31.03.2021 та суд виконуючи приписи КУпАП, викликав в судове засідання ОСОБА_1 та його адвоката Бистрицького М.О. на: 27.04.2021, 18.05.2021, 24.05.2021, 28.05.2021, 31.05.2021 та 04.06.2021. Слухання неодноразово відкладали за клопотанням правопорушника та його адвоката. 
Тобто судом першої інстанції вжито заходи для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника та його адвоката, що підтверджується розписками про явку в судове засідання (а.с. 16, 23, 30).
У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки строки накладення адміністративного стягнення спливали, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно був повідомлений про місце і час розгляду справи, суд першої інстанції вживав всі заходи для реалізації ОСОБА_1 своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, тому прийшов до вірного висновку про розгляд справи у його відсутності.
Крім того відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені  ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення, тобто не є підставою для закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі ст. 247 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, доводи в апеляційній скарзі на необхідність скасування постанови, як незаконну суддя апеляційної інстанції вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
Наявність обставин, про які ОСОБА_1 зазначав, обґрунтовуючи відмову від проходження медичного обстеження, не звільняє його від адміністративної відповідальності і не впливає на склад адміністративного правопорушення. 
За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Також суддя апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника, що суд першої інстанції припустився спрощеного підходу при розгляді справи. Суд першої інстанції під час розгляду справи дотримувався вимог статті 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, серед - іншого: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. При цьому суд першої інстанції викликав свідків, які з невідомих причин не з`явились.
Суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак наркотичного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, висновок суду, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.130 КУпАП, є правильним.  
Разом з тим, відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
З урахуванням наведеного, доводи в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі, суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 повторно вчинив те саме правопорушення протягом року, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.
З огляду на вказане апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суддя -   
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           М. М. Якименко