Номер провадження: 22-ц/813/2979/21 
Номер справи місцевого суду: 523/14857/19
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності,
встановив:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 23.09.2019 р. звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до державного реєстратора комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що 03.11.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К-2058, за умовами якого остання отримала кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 79 000 доларів США, строком та на умовах користування до 03 листопада 2019 року. З метою забезпечення вказаного кредитного договору 03.11.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір за реєстровим номером № 3382 серія та номер: ВЕС854643,854645,854652,854653 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашниковою О.В., згідно якого позивач передала банку в якості іпотеки належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . З листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 11.09.2019 №819/01-02-19 позивач дізналася про припинення її права власності на вказану квартиру, а згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири є ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест”, представник якої і звернувся до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради для отримання адміністративної послуги зі зняття її з реєстрації місця проживання, у зв`язку з відчуженням житла. Позивач вважає дії відповідачів протиправними та такими, що не відповідають Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з вищевказаними позовними вимогами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено, постановлено:
визнати незаконним рішення державного реєстратора Манюти Сергія Васильовича КП "Агенція реєстраційних послуг" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Алькор Інвест" (код ЄДРПОУ :39306471);
скасувати запис про державну реєстрацію права власності №32260810 від 02.07.2019 р. на квартиру АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Алькор Інвест" (код ЄДРПОУ:39306471);
стягнути з державного реєстратора комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» в рівних частинах судовий збір у розмірі 1536,80 грн. на корить ОСОБА_1 .
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що іпотечний договір, укладений між позивачем та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в іноземній валюті - доларах США, предметом іпотеки є квартира, площа якої не перевищує 140 кв. м та у якій зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1 . Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять, як і не було перевірено таку інформацію під час реєстрації права власності за відповідачем, а отже, не може бути примусово стягнута спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 ., з урахуванням норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест” як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов договору про іпотечний кредит від 03 листопада 2006 року, укладеного в іноземній валюті.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест". В скарзі, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
При цьому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з численним порушенням норм матеріального та процесуального права.
Наголошує на тому, що реєстрація об`єкта нерухомості відбулась у відповідності до вимог закону, а отже підстав для її скасування немає. 
ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест” зазначає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося, ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест” набуло право власності на предмет іпотеки у добровільному порядку, за згодою позивача, на підставі застереження, передбаченого сторонами в іпотечному договорі, а отже, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, прийняте відповідачем на підставі згоди позивача, передбаченої іпотечним договором, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані, є безпідставними.
Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» , про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 03.11.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К-2058, за умовами якого остання отримала кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 79 000 доларів США, строком та на умовах користування до 03 листопада 2019 року.
З метою забезпечення вказаного кредитного договору 03.11.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір за реєстровим номером № 3382 серія та номер: ВЕС854643,854645,854652,854653 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашниковою О.В., згідно якого ОСОБА_1 передала банку в якості іпотеки належну їй на праві власності, квартиру АДРЕСА_1 .
Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_1 від 23.12.2005 р. виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради.
На підставі Договору про відступлення прав вимоги від 23.04.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 23.04.2019, ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» ТОВ «ФК «Алькор Інвест» придбало право вимоги заборгованості за кредитним договором № к-2058 від 03.11.2006 з усіма додатковими договорами та угодами до нього та іпотечним договором, посвідченим 03.11.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., реєстровий номер 3382, разом з Додатковим договором до іпотечного договору ТОВ «ФК «Алькор Інвест».
Згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 11.09.2019 №819/01-02-19 позивачу стало відомо про припинення її права власності квартирою АДРЕСА_1 , і що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наразі, власником зазначеної квартири є ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест” представник якої і звернувся до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради для отримання адміністративної послуги зі зняття позивача з реєстрації місця проживання, у зв`язку з відчуженням житла.
05.07.2019 року державний реєстратор Манюта С. В. прийняв рішення про реєстрацію за ТОВ "Фінансова Компанія "Алькор Інвест" права власності на спірну квартиру, про що свідчать дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 19.09.2019 року.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що іпотечний договір, укладений між позивачем та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в іноземній валюті - доларах США, предметом іпотеки є квартира, площа якої не перевищує 140 кв. м та у якій зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1 . Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять, як і не було перевірено таку інформацію під час реєстрації права власності за відповідачем, а отже, не може бути примусово стягнута спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 ., з урахуванням норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест” як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов договору про іпотечний кредит від 03 листопада 2006 року, укладеного в іноземній валюті.
Колегія погоджується із зазначеним висновком з огляду на наступне.
Так, згідно статті 12 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закону) у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини 1, 4 статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно частини 1 статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Статтею 36 Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.
Судом встановлено, що у пункті 4.3.3 договору іпотеки ОСОБА_1 та ПАТ «Фінанси та Кредит» погодили право іпотекодержателя на задоволення його вимог шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у іпотечному договорі міститься застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).
Частиною 1 статті 37 Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною 2 статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.
У частині 1 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що рішення державним реєстратором було прийняте з порушенням вказаних вимог чинного законодавства, оскільки від ТОВ «ФК» Алькор Інвест» до неї вимога про усунення порушень не надходила.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27 квітня 2019 року ТОВ «ФК» Алькор Інвест» направляло лист – вимогу відповідно до ст. ст. 35,37,8 ЗУ «Про іпотеку».
Водночас Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» уведено тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.
Судом встановлено, що іпотечний договір, укладений між позивачем та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в іноземній валюті - доларах США, предметом іпотеки є квартира, площа якої не перевищує 140 кв. м та у якій зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1 . Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять, як і не було перевірено таку інформацію під час реєстрації права власності за відповідачем, а отже, не може бути примусово стягнута спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 ., з урахуванням норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест” як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов договору про іпотечний кредит від 03 листопадап 2006 року, укладеного в іноземній валюті.
Отже, у державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С., були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ “Фінансова Компанія “Алькор Інвест”.
Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц (провадження № 14-45цс20), від 02 вересня 2020 року у справі № 755/18777/18 (провадження № 61-13687св19).
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" про те, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" набуло право власності на предмет іпотеки у добровільному порядку, за згодою позивача, на підставі застереження, передбаченого сторонами в іпотечному договорі, а отже, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, прийняте відповідачем на підставі згоди позивача, передбаченої іпотечним договором, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані, є безпідставними.
Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо безумовного права іподекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки виходячи зі змісту договору іпотеки незалежно від претензій іпотекодавця, оскільки рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене лише у випадку доведеності факту повного виконання своїх зобов`язань боржником за кредитним договором, спростовуються вищезазначеними вимогами закону та обов`язковими до застосування висновками Верховного Суду (частина п`ята статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції правильно застосував наведені норми матеріального права, надав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки по суті стосуються незгоди з рішенням суду першої інстанції.
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор Інвест" - залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» , про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                        О. В. Князюк
Судді:                                                                  А. П. Заїкін
С.О. Погорєлова