ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/8160/15
касаційне провадження № К/9901/27946/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (далі - Інспекція) на постанову Окружного адміністративного суду місті Києва від 14.07.2015 (суддя Іщук І.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 (головуючий суддя - Чаку Є.В., судді - Старова Н.Е., Файдюк В.В.) у справі за позовом Компанії «Кларіант Консалтінг АГ» (далі - Компанія) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

У С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Компанія звернулась до суду із позовом до Інспекції, у якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000952204 від 19.12.2014.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Компанія послалася на те, що: Представництво не здійснює жодних видів діяльності, які здійснює Материнська компанія, а жоден із видів діяльності, що фактично здійснювався Представництвом, не співпадає з основним чи одним із основних видів діяльності Материнської компанії; діяльність Представництва не відповідає визначенню господарської діяльності, оскільки вона не передбачає надання послуг жодним особам і не направлена на отримання доходу; Представництво здійснює лише ті види діяльності, які носять підготовчий чи допоміжний характер по відношенню до діяльності Материнської компанії, та які відповідно до абзаців «d» та «e» пункту 4 статті 5 Конвенції між Урядом України і Швейцарською Федеральною Радою про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і капітал, ратифікованою Законом України від 10.01.2002 № 2929-ІІІ (дата набрання чинності для України - 26.02.2002), не створюють постійне представництво в Україні.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 14.07.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № 0000952204 від 19.12.2014. 

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що: згідно письмового підтвердження (Афідевіту) Головної компанії «Кларіант Консалтінг АГ», з його нотаріально посвідченим перекладом на українську мову, фінансування Представництва здійснюється Головною компанією шляхом надання коштів (направлення коштів на банківський рахунок Представництва в Україну), Представництво уповноважене здійснювати виключно діяльність допоміжного та підготовчого характеру в Україні, наприклад, збирання/постачання інформації щодо досліджень ринків країн Східної Європи та країн СНД, досліджень доступності ринків для продукції, обмежень щодо експорту продукції тощо; будь-яких доказів того, що Представництво здійснювало реалізацію хімічної продукції чи укладало договори з третіми особами, або ж отримувало дохід від здійснення такої діяльності Інспекцією суду не надано; діяльність Представництва щодо збирання та/або надання інформації, проведення наукового дослідження зразків хімічної продукції (тобто без мети їх подальшої поставки від імені нерезидента), не охоплюється поняттям «господарська діяльність», наведеним у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, та з урахуванням положень абзацу 3 підпункту 14.1.193 пункту14.1 статті 14 цього ж Кодексу не відноситься до постійних представництв нерезидентів.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 13.09.2016 відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: Представництво здійснювало тотожну діяльність по відношенню до материнської компанії, що свідчить про те, що діяльність Представництва не є допоміжною або підготовчою, а має ознаки тотожної діяльності; Представництво представляє на території України інтереси не лише материнської компанії, а й інтереси виробників різних країн світу, тоді як доводи Компанії про те, що такі компанії входять до концерну Кларіант не мають документального підтвердження; при перевірці Компанії, яка проводилась у 2010 році (акт від 22.06.2010 № 660/1-22-30-21698456), позивачу було донараховано податок на прибуток у розмірі 29795,00 грн., який ним був сплачений у повному обсязі відповідно до платіжного доручення № 316 від 02.07.2010.

Компанія не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 15.02.2021 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 16.02.2021.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що Інспекція провела документальну планову виїзну перевірку Представництва Компанії з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2013, результати якої були оформлені актом від 09.12.2014 № 48/1-26-50-22-04-21698453, за висновками якого Представництвом були порушені вимоги пункту 160.8 статті 160 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 607853,00 грн., у тому числі: за 3 квартал 2011 року - 66007,00 грн., за 4 квартал 2011 року - 5802,00 грн., за 1 квартал 2012 року - 70464,00 грн., за 2 квартал 2012 року - 85570,00 грн., за 3 квартал 2012 року - 67978,00 грн., за 4 квартал 2012 року - 85605,00 грн., за 2013 рік - 226427,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що у періоді з 01.07.2011 по 31.12.2013  Представництво користувалось пільгою (код пільги 11020025) з податку на прибуток на підставі пункту 3.2 статті 3 Податкового кодексу України. Згідно документів, наданих до перевірки, було встановлено, що Представництво безоплатно отримувало по імпорту товари (характер угоди 84) від компаній-нерезидентів, а саме: відправниками товарів були наступні компанії: Industriepark Hochst (Німеччина), Clariant Masterbatch (Italia), Clariant Masterbatch S.P.A. (Італія), Clariant Masterbatches (Doutschland) Gmbh (Німеччина), Williams Lea Inhous Solutions GMBH (Німеччина); Lyssachstrasse (Швейцарія), Rhenus Revival GMBH (Німеччина); Sanitized AG (Швейцарія); DNL Global Forwardinf GMBH (Німеччина), що свідчить про те, що фактично у періоді, який перевірявся, Представництво займалось: просуванням на українському ринку продукції групи компаній « Кларіант »; підтримкою контактів з усією мережею клієнтів; приймало участь у виставках, представляючи продукцію групи компаній «Кларіант»; замовляло та оплачувало висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи хімічних речовин в Міністерстві охорони здоров`я України;  представляло на території України не тільки інтереси материнської компанії, а й інтереси інших виробників хімічної продукції, тобто здійснювало тотожну з материнською компанією діяльність. В цілях оподаткування така діяльність на території України прирівнюється до постійної.

На підставі висновків вказаного акта перевірки Інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення № 0000952204 від 19.12.2014, яким збільшила Представництву суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб на 541845,00 грн. - за основним платежем, 134011,00 грн. - з штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось Представництвом адміністративному порядку, за результатами якого його скарги були залишені без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Також, судами було встановлено, що Представництво було зареєстроване 24.06.1998 в Міністерстві зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України, свідоцтво про державну реєстрацію № ПІ-2155. Представництво взяте на облік в органах державної податкової служби 28.03.2001 за № 5160, станом на 09.11.2014 перебуває на обліку в Інспекції. У періоді, який перевірявся, Представництво було платником податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до Положення про Представництво Компанії, затвердженого рішенням Ради Директорів Компанії, метою відкриття Представництва є: організація та експлуатація ефективних каналів зв`язку з українськими компаніями, які займаються різними видами діяльності; організація інформаційного обслуговування підрозділів компаній по українським підприємствам та організаціям; організація зустрічей та інших зв`язків; організація звітів щодо розвитку ринку та економічних питань в Україні; технічна та консультативна допомога українським підприємствам у ефективному використанні продукції компанії (пункт 2.1 статті 2); майно Представництва складають основні фонди та оборотні активи, вартість яких    відображається на балансі головного офіс; джерелом формування майна Представництва є грошові та негрошові вклади головного офісу; Представництво сплачує податки до бюджету у відповідності із законами України, які регулюють оподаткування Представництва іноземних юридичних осіб (пункти 3.1-3.3 статті 3); поточне управління діяльністю Представництва здійснюється керівником, який призначається головним офісом (пункт 4.4 статті 4).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видом діяльності Представництва є дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки (73.20 за КВЕД-2010).

Материнською компанією Представництва є Акціонерне товариство «Кларіант Консалтинг АГ», місцезнаходженням якого є м. Муттенц (Швейцарія), що підтверджується статутом та витягом із торгового реєстру кантона Базеля.
Метою діяльності Компанії є    надання послуг, зокрема, надання консультаційних послуг у сфері виробництва та продажу хімічних та супутніх товарів. Товариство може виробляти та здійснювати продаж у сфері вказаних продуктів.

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зовнішньоекономічна діяльність - це діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами; іноземні суб`єкти господарської діяльності - це суб`єкти господарської діяльності, що мають постійне місцезнаходження або постійне місце проживання за межами України; представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності - це установа або особа, яка представляє інтереси іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні і має на це належним чином оформлені відповідні повноваження.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є, зокрема, структурні одиниці іноземних суб`єктів господарської діяльності, які не є юридичними особами згідно з законами України (філії, відділення, тощо), але мають постійне місцезнаходження на території України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та з метою впорядкування механізму реєстрації представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні Міністерство зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України наказом від 18.01.1996 № 30 затвердило Інструкцію про порядок реєстрації представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, відповідно до пунктів 12, 13 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) представництво суб`єкта господарської діяльності не є юридичною особою і не здійснює самостійно господарської діяльності, у всіх випадках воно діє від імені і за дорученням іноземного суб`єкта господарської діяльності, зазначеного у свідоцтві про реєстрацію, і виконує свої функції згідно із законодавством України. Представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні може здійснювати функції, пов`язані з виконанням представницьких послуг, тільки в інтересах іноземного суб`єкта господарської діяльності, зазначеного у Свідоцтві. У разі здійснення представництвом господарської діяльності на території України таке представництво повинно стати на облік у податковому органі за своїм місцезнаходженням у порядку, установленому центральним податковим органом України, та набути статусу постійного представництва.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), постійне представництво - це постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар`єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів. З метою оподаткування термін «постійне представництво» включає будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об`єкт чи пов`язану з ними наглядову діяльність, якщо тривалість робіт, пов`язана з таким майданчиком, об`єктом чи діяльністю, перевищує шість місяців; надання послуг (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, нерезидентом через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, але якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов`язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як шість місяців, у будь-якому дванадцятимісячному періоді; резидентів, які мають повноваження діяти від імені виключно такого нерезидента, що тягне за собою виникнення у цього нерезидента цивільних прав та обов`язків (укладати договори (контракти) від імені цього нерезидента; утримувати (зберігати) запаси товарів, що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка товару від імені нерезидента, крім резидентів, що мають статус складу тимчасового зберігання або митного ліцензійного складу). Постійним представництвом не є використання споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або доставки товарів чи виробів, що належать нерезиденту; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою переробки іншим підприємством; утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для нерезидента; направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; утримання постійного місця діяльності виключно з метою провадження для нерезидента будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер.

Положеннями абзацу 1 підпункту 133.3 статті 133 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що постійне представництво до початку своєї господарської діяльності стає на облік у податковому органі за своїм місцезнаходженням у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Постійне представництво, яке розпочало свою господарську діяльність до реєстрації у податковому органі, вважається таким, що ухиляється від оподаткування, а одержані ним прибутки вважаються прихованими від оподаткування.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що для цілей оподаткування підставою для набуття (постійним місцем діяльності або діяльністю нерезидента або особою - резидентом України) статусу постійного представництва нерезидента є провадження ним господарської діяльності нерезидента в Україні.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Конвенції між Урядом України і Швейцарською Федеральною Радою про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і капітал, ратифікованої Законом України від 10.01.2002 № 2929-ІІІ (дата набрання чинності для України - 26.02.2002) (далі - Конвенція), ця Конвенція застосовується до осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав.

Згідно з пунктами 1, 2 першою статті 7 Конвенції прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність, як вказано вище, прибуток підприємства може оподатковуватись у другій Державі, але тільки стосовно тієї частини, яка відноситься до цього постійного представництва. З урахуванням положень пункту 3, якщо підприємство Договірної Держави здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване там постійне представництво, то в кожній Договірній Державі до такого постійного представництва відноситься прибуток, який воно могло б одержати, якби було окремим і самостійним підприємством, зайнятим такою ж або аналогічною діяльністю в таких же або аналогічних умовах і діяло цілком незалежно від підприємства, постійним представництвом якого воно є.

Згідно з пунктами 1-3 статті 5 Конвенції для цілей цієї Конвенції термін «постійне представництво» означає постійне місце діяльності, через яке повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність підприємства. Термін «постійне представництво», зокрема, включає: a) місце управління; b) відділення; c) контору; d) фабрику; e) майстерню; f) шахту, нафтову або газову свердловину, кар`єр або будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; і g) склад або інше приміщення, яке використовується як торгова точка. Будівельний майданчик або монтажний, або складальний об`єкт утворюють постійне представництво лише в тому разі, якщо вони існують більше дванадцяти місяців.

При цьому, пунктом 4 статті 5 Конвенції встановлено, що незважаючи на попередні положення цієї статті, термін «постійне представництво» не включає: a) використання споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або поставки товарів чи виробів, що належать підприємству; b) утримання запасів товарів або виробів, що належать підприємству, виключно з метою зберігання, демонстрації або поставки; c) утримання запасів товарів або виробів, що належать підприємству, виключно з метою переробки іншим підприємством; d) утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для підприємства; e) утримання постійного місця діяльності виключно з метою реклами, для надання інформації, для проведення наукового дослідження або здійснення для підприємства будь-якої іншої діяльності підготовчого чи допоміжного характеру; f) утримання постійного місця діяльності виключно для здійснення будь-якої комбінації видів діяльності, перелічених у підпунктах від a) до e), за умови, що сукупна діяльність постійного місця діяльності, яка виникає внаслідок такої комбінації, має підготовчий або допоміжний характер

Податковий кодекс України  не містить окремого визначення діяльності підготовчого або допоміжного характеру.

В свою чергу, положеннями пункту 4 розділу V Порядку розрахунку податкових зобов`язань з податку на прибуток нерезидентів, які провадять діяльність на території України через постійне представництво, затвердженого наказом Міністерства  фінансів України від 25.06.2013 № 610 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що діяльність допоміжного або підготовчого характеру - це будь-яка, з вказаних у цьому розділі видів діяльності або сукупність всіх вказаних видів діяльності, які не повинні складати основну діяльність або один з видів основної діяльності нерезидента. При цьому під основною діяльністю розуміється діяльність нерезидента, визначена у його статутних документах, яка є регулярною і постійною протягом календарного року, на який припадає звітний (податковий) період.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що діяльність Представництва полягає у вивченні ринку та передачі зібраної інформації в офіс до материнської компанії, яка, в свою чергу, на підставі такої інформації надає консультації компаніям Кларіант, тобто Представництво збирає інформацію та проводить дослідження в Україні для забезпечення основної діяльності материнської компанії за кордоном., з огляду на що діяльність Представництва повинна кваліфікуватися як збирання інформації    (абзац «d» пункту    4 статті 5 Конвенції) та/або як надання інформації, проведення наукового дослідження або здійснення будь-якої іншої діяльності підготовчого чи допоміжного характеру (абзац «е» пункту 4 статі 5 Конвенції). В    межах такої діяльності Представництво організовувало оформлення санітарно-епідеміологічних висновків Міністерства охорони здоров`я України на імпортовані безкоштовні зразки хімічної продукції. Зокрема, така діяльність здійснювалася з метою надання материнській компанії умов та результатів експертизи відповідної продукції, а материнська компанія в межах своїх консультацій допомогла виробникам скоригувати їх виробництво під вимоги санітарних стандартів України. Адже вихід виробників хімічних продуктів групи компаній Кларіант, що постійно змінюється, на український ринок можливий лише за умови позитивних результатів державної санітарно-епідеміологічної експертизи (статті 11Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення»). Фактично діяльність з просування (стимулювання продажу) продукції групи компаній Кларіант на українському ринку, підтримки контактів з усією мережею клієнтів, представлення продукції групи на виставках з метою просування не є основними видами діяльності материнської компанії. Таким чином, збирання інформації або надання певної інформації, проведення наукового дослідження не можна ототожнювати з консультаційними послугами, які надає материнська компанія.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку,  що супровід державної санітарно-епідеміологічної експертизи зразків хімічної продукції слід вважати підготовчою та допоміжною діяльністю, необхідною для подальшого продажу консультаційних послуг материнською компанією, що є її основним видом діяльності.

Щодо висновку відповідача про діяльність Представництва не тільки в інтересах материнської компанії, а й в інтересах інших осіб, суди попередніх інстанцій встановили наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджується, що Представництво імпортувало на територію України на безоплатній основі зразки хімічної продукції, деякі з яких вироблені не материнською компанією, а іншими іноземними компаніями. На отриманий товар від зазначених вище іноземних компаній, а саме: Еmulsogen LP, Dodiflow 5935, Sanolin Green R-3GL, Sanatized TН 27-24 ВТ Представництвом були отримані висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи зразків хімічної продукції. Тобто, Представництво надавало організаційну допомогу та підтримку з оформлення санітарно-епідеміологічних висновків Міністерства охорони здоров`я України щодо окремих безкоштовних зразків для визначення умов допуску аналогічної продукції на ринок України. Разом з тим, отримання безкоштовних зразків від інших компаній не свідчить про здійснення господарської діяльності Представництва, зокрема, й щодо представництва інших осіб.

Доказів того, що Представництво здійснювало реалізацію вказаної продукції, укладало договори з третіми особами, чи отримувало дохід від здійснення такої діяльності Інспекцією під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій  надано не було.

В свою чергу, згідно письмового підтвердження (Афідевіту) Компанії, з його нотаріально посвідченим перекладом на українську мову, фінансування Представництва здійснюється Компанією шляхом надання коштів (направлення коштів на банківський рахунок Представництва в Україну). Представництво уповноважене здійснювати виключно діяльність допоміжного та підготовчого характеру в Україні, наприклад, збирання/постачання інформації щодо досліджень ринків країн Східної Європи та країн СНД, досліджень доступності ринків для продукції, обмежень щодо експорту продукції тощо. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи виписками по рахунку Представництва.

За таких обставин, правомірним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що діяльність Представництва щодо збирання та/або надання інформації, проведення наукового дослідження зразків хімічної продукції (тобто без мети їх подальшої поставки від імені нерезидента), не охоплюється поняттям «господарська діяльність», наведеним у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, та з урахуванням положень абзацу 3 підпункту 14.1.193 пункту14.1 статті 14 цього ж Кодексу не відноситься до постійних представництв нерезидентів.

Відповідно до пункту 160.8 статті 160 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суми прибутків нерезидентів, які провадять свою діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку. При цьому таке постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента.

Згідно з пунктом  103.1  статті  103 Податкового кодексу України  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухвалених у даній справі рішень судів попередніх інстанцій відсутні. 

При цьому, посилання скаржника на перевірку Компанії, яка проводилась у 2010 році (акт від 22.06.2010 № 660/1-22-30-21698456), є безпідставними, оскільки зазначені обставини не були встановлені у рішеннях судів попередніх інстанцій чи відхилені ними, зазначений акт відсутній у матеріалах справи та не був доданий Інспекцією до касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду місті Києва від 14.07.2015 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 - без змін. 

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду місті Києва від 14.07.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова