Ухвала                                      
09 червня 2021 року
м. Київ
справа № 463/4970/16-ц
провадження № 61-7346ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання незаконними розпоряджень, реєстрації права власності, визнання недійсними свідоцтв, заповіту,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», 
ОСОБА_2 , у якому просив: визнати незаконним розпорядженя Личаківської районної адміністрації від 17.04.1995 року №404 та виконавчого комітету Львівської міської ради від 18 квітня 1995 року № 248 про приватизацію квартири 
АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 18 квітня 1995 року, виданого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі вказаного розпорядження; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 серпня 2003 року за 
№ 73270, виданого ОСОБА_4 , про успадкування нею 1/2 частини вказаної квартири після смерті ОСОБА_5 , та визнати незаконною реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини квартири на підставі цього свідоцтва про право на спадщину, визнати недійсним витяг про реєстрацію № 18848691 від 17 травня 2008 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12 вересня 2008 року за № 2-1848, виданого ОСОБА_2 , про успадкування ним вказаної квартири після смерті ОСОБА_4 та визнати незаконною реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру на підставі цього свідоцтва про право на спадщину, визнати недійсним витяг про реєстрацію № 20244465 
від 16 вересня 2008 року; визнати недійсним договір дарування квартири від 24 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та визнати незаконною реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру, визнати недійсним витягу про реєстрацію № 35317053 
від 29 серпня 2012 року; визнати недійсним заповіт від імені 
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 від 17 жовтня 2000 року за 
№ 3-2666.
 
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду 
від 02 березня 2021 року, у позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_2 , третя особа -   ОСОБА_3 , про визнання незаконним розпорядження Личаківської районної адміністрації від 17 квітня 1995 року № 404, визнання незаконним розпорядження Виконавчого комітету Львівської міської ради 
від 18 квітня 1995 року № 248, визнання недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18 квітня 1995 року, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 серпня 2003 року за № 73270, визнання незаконною реєстрації права власності за ОСОБА_4 та визнання недійсним витягу про реєстрацію № 18848691 від 17 травня 
2008 року, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 вересня 2008 року за № 2-1848, визнання незаконною реєстрації права власності за ОСОБА_2 та визнання недійсним витягу про реєстрацію № 20244465 від 16 вересня 2008 року, визнання недійсним договору дарування від 24 вересня 2008 року, визнання незаконною реєстрації права власності за ОСОБА_3 та визнання недійсним витягу про реєстрацію № 35317053 від 29 серпня 2012 року, визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_4 від 17 жовтня 2000 року за № 3-2666 відмовлено. 
30 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 березня 2021 року (надійшла до суду 05 травня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 14 травня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, сплатити судовий збір та вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк заявник надав до суду на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 14 травня 2021 року клопотання про зменшення розміру судового збору, квитанцію про часткову сплату судового збору, уточнену касаційну скаргу.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду 
від 02 березня 2021 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права             у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
від 03 березня 2021 року у справі № 913/175/20, від 12 грудня 2018 року 
у справі № 175/2747/15-ц (провадження № 61-23303св18), від 27 травня 
2020 року у справі № 645/8633/13-ц (провадження № 61-5694св18);
 - судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
ОСОБА_1 заявив клопотання про  зменшення розміру судового збору при подачі касаційної скарги.
Клопотання обґрунтовано тим, що він тривалий час доглядав хвору дружину, що значно вплинуло на його фінансове становище. Також вказує, що внаслідок кризи пов`язаною з епідемією він втратив постійний заробіток. Дані обставини підтверджено відповідними доказами.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Оскільки у клопотанні наведено достатньо обґрунтованих підстав, які  підтверджені доказами, клопотання підлягає задоволенню.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору задовольнити. Зменшити розмір судового збору за подачу касаційної скарги для  ОСОБА_1  до 5 512,00 грн.
Відкрити касаційне провадження у справіза позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання незаконними розпоряджень, реєстрації права власності, визнання недійсними свідоцтв, заповіту, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова 
від 16 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 02 березня 2021 року.
Витребувати з Личаківського районного суду м. Львова вищевказану цивільну справу (№ 463/4970/16-ц).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до 09 липня 2021 року.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих 
до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Г. В. Коломієць
       Б. І. Гулько
       Д. Д. Луспеник