ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/6708/20 пров. № А/857/4682/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Курильця А.Р., Мікули О.І.;

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, прийняте суддею Брильовським Р. М., в м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 380/6708/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 07.03.2020; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 встановити для нарахування індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 базовий місяць січень 2008 року, а з фіксовану суму індексації в розмірі 3685,85 грн; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та фіксованої суми індексації в розмірі 3685,85 грн на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 07.03.2020 в сумі 175 340, 83 грн.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що проходив військову службу у  військовій частині НОМЕР_1 з 02.03.2015 по 07.03.2020. Стверджує, що відповідачем у період з 01.12.2015 по 07.03.2020 протиправно, не у повному обсязі здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а у деякій період служби індексація грошового забезпечення взагалі не проведена. Вважає, що відповідачем протиправно здійснено виплату індексації грошового забезпечення без встановлення базового місяця січень 2008 року, а також не враховано абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за 2016 - 2018 роки.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 07.03.2020 з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що відповідач починаючи з грудня 2015 року повинен був застосовувати січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення, як для діючих такі для новоприйнятих або переведених військовослужбовців, оскільки саме з грудня 2015 року застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати) затверджені порядком №1078, який був змінений постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013.
Також, зазначено, що відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексації грошового забезпечення (що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.
Просить змінити рішення суду першої інстанції, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з врахуванням базового місяця індексації - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 07.03.2020 року з врахуванням базового місяця індексації - березень 2018 року, абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум».
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.03.2015 наказом командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 51 ОСОБА_1 призначено на посаду командира 1 взводу снайперів, ВОС-0210003.
07.03.2020 ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 59 направлено для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 м. Ужгород.
З довідки № 1404/1 щодо грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вбачається, що ОСОБА_1 серед іншого виплачено індексацію грошового забезпечення: за липень 2015 року – 170, 52 грн; за серпень, вересень 2015 року по 200, 97 грн; за жовтень 2015 року – 227, 37 грн; за листопад 2015 року - 3,37 грн; за грудень 2015 року – 6, 74 грн; 
З довідки № 1404/2 щодо грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 серед іншого виплачено індексацію грошового забезпечення за грудень 2018 року – 71, 08 грн;
З довідки № 1404/3 щодо грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 серед іншого виплачено індексацію грошового забезпечення: за січень-березень 2019 року по 71, 08 грн; за квітень 2019 року – 197, 86 грн; за травень-червень 2019 року по 134,47 грн; за липень-вересень 2019 по 206, 72 грн; за листопад 2019 року  - 0, 00 грн; за грудень 2019 року та січень 2020 року по 206, 72 грн; за лютий 2020 року 216, 51 грн; за березень 2020 року 216, 51 грн по 07.03.2020 – 48, 89 грн. 
09.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.
24.04.2020 у відповідь на звернення Військова частина НОМЕР_1 скерувала ОСОБА_1 лист № 2900, у якому повідомила, що проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Для виплати індексації в січні 2016 року - лютому 2018 року фінансового ресурсу МОУ не було, фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Індексація за грудень 2015 року виплачена по базовому місяцю жовтень  2015 рік - 0,00грн., фіксована індексація - 3,37 грн. Індексація з 01.03.2018 по теперішній час позивачу виплачується.
Вважаючи свої права порушеними, оскільки відповідачем у період з 01.12.2015 по 07.03.2020 протиправно, не у повному обсязі здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а у деякій період служби індексація грошового забезпечення взагалі не проведена, позивач звернувся з позовом до суду.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення, захист якого у судовому порядку можливий шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за 2016-2018 роки та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 07.03.2020 з урахуванням виплачених сум.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3).
Статтею 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною першою індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч. 1 ст. 4 Закону №1282-XII).
Статтею 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.ч. 1,2,6 ст. 5 Закону №1282-XII).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).
Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відповідач, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, у своєму листі-відповіді не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації, а зазначає що індексація не може бути виплачена, оскільки у державному бюджеті відсутні кошти на ці цілі, а індексації прямо залежить від бюджетного фінансування.
Проте, апеляційний суд вважає, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування, жодним чином, не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07.08.2019 у справі № 825/694/17 та постанові від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17.
З врахуванням зазначеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протиправними є дії відповідача стосовно позивача, щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за 2016-2018 роки, оскільки з наявних у матеріалах справи довідок Військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2020 №1404/1, №1404/2, 1404/3 (а. с. 12-14) видно, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період: за липень 2015 року – 170, 52 грн; за серпень, вересень 2015 року по 200, 97 грн; за жовтень 2015 року – 227, 37 грн; за листопад 2015 року - 3,37 грн; за грудень 2015 року – 6,74 грн; за грудень 2018 року – 71, 08 грн; за січень-березень 2019 року по 71,08 грн; за квітень 2019 року – 197,86 грн; за травень-червень 2019  року по 134,47 грн; за липень-вересень 2019 по 206, 72 грн; жовтень 2019, 0,00 грн; за листопад 2019 року - 0,00 грн; за грудень 2019 року та січень 2020 року по 206, 72 грн; за лютий 2020 року 216,51 грн; за березень 2020 року 216,51 грн по 07.03.2020 – 48,89 грн., відтак, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення позивачу за ці періоди.
Відносно суми належної до нарахування та виплати ОСОБА_1 та покликань на те, що базовим місяцем для обчислення індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 є січень 2008 року, а з 01.03.2018 по 07.03.2020 – березень 2018 року, необхідно зазначити наступне.
Нарахування сум є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому в цій частині позовних вимог суд першої інстанції вірно відмовив.
Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, визначення та нарахування суми індексації за певний період належить до дискреційних повноважень відповідача.
Нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця та оскільки така індексація позивачу не нараховувалася, суд не вправі стягнути визначену ним суму.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з визначенням базового місяця.
Таким чином, визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
На час розгляду справи судом нарахування та виплата на користь позивача індексації грошового забезпечення не здійснена, а тому відсутні порушені права позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем індексації грошового забезпечення, які підлягають захисту в судовому порядку.
Так само встановлення базового місяця під час обрахунку індексації є повноваженням відповідача (роботодавця).
Вимога про визначення судом конкретного базового місяця, з якого слід обраховувати суми індексації є передчасною, оскільки спрямована на майбутнє, тобто захист прав та свобод позивача, порушення яких станом на момент розгляду і вирішення цієї справи не відбулося.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 380/6708/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула