ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«07» червня 2021 року

м. Харків

справа № 643/13835/20

провадження № 22ц/818/2921/21

 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів -         Котелевець А.В., Хорошевського О.М.

учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 , представник позивачки – ОСОБА_2 ,

відповідач – ОСОБА_3 ,

третя особа – Моторне (транспортне) страхове бюро України
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року в складі судді Горбунової Я.М.
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення моральної шкоди, у якому просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 22 697,22 грн та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 80 000,00 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 332,25 грн та у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн; в задоволенні іншої частини вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 250,00 грн.

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Натина А.О. подав до суду заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та долучення доказів. 

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 в повному обсязі надано правову допомогу Адвокатським бюро «Андрія Натини». Загальна сума понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу склала 11 808,85 грн за 10 годин 45 хвилин роботи адвоката, що підтверджується актом приймання-передачі наданої правової допомоги. Зокрема, ОСОБА_1 надано правову консультацію з аналізом документів тривалістю 1 година вартістю 1098,50 грн; підготовлено заяву до ОСОБА_3 про мирне вирішення спору протягом 2 годин вартістю 2197,00 грн; підготовлено та подано до суду позовну заяву про стягнення збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди протягом 5 годин вартістю 5492,50 грн; заяву про усунення недоліків протягом 15 хвилин вартістю 274,60 грн; заяву про стягнення судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу протягом 2 годин вартістю 2197,00 грн; клопотання про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат протягом 30 хвилин вартістю 549,25 грн.

Вказав, що на час подання цієї заяви ОСОБА_1 сплачено лише 9500,00 грн; зазначено, що інші суми будуть сплачені нею пізніше.

Зазначив, що про судові витрати на правничу допомогу та їх орієнтовний розмір вказано у позовній заяві та повідомлено, що докази щодо розміру таких витрат будуть подані у передбачений законом строк.

Посилався на те, що про рішення Московського районного суду від 28 грудня 2020 року у цій справі він довідався лише 12 січня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, тому разом із заявою подано клопотання про поновлення строку.

Просив ухвалити додаткове рішення суду, яким вирішити питання судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 808,85 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року заяву задоволено частково, доповнено резолютивну частину рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року по справі № 643/13835/20 наступним текстом: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1418,35 грн».

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3055,55 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, розподіляючи судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, помилково виходив з того, що позовні вимоги задоволено на 14,93%. Суд першої інстанції не врахував, що у позові заявлено дві вимоги: про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 22 697,22 грн та моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн. Робота адвокатом виконувалась за двома вимогами, тому витрати на правничу допомогу мають розподілятися порівну на дві вимоги, а саме по 5904,43 грн. Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 10 332,25 грн та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Отже, вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволена на 45,5%, а моральної – на 6,25%. Відповідно, компенсація витрат на правничу допомогу повинна складати 2686,52 грн за першу вимогу та 369,03 грн – за другу, а загалом - 3055,55 грн. Крім того, судом помилково взято до уваги лише оплачені кошти у розмірі 9500,00 грн, а не всю суму витрат, що узгоджена між позивачкою та адвокатом та підлягає сплаті – 11 808,85 грн. 

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, додаткове рішення суду – скасувати.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сума її витрат на правничу допомогу, пропорційна задоволеним позовним вимогам, тобто 14,93% від фактично сплачених нею за надання правничої допомоги коштів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати .

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати  на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом  статті 15 ЦПК України  учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження  № 12-171гс19).

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої  статті 141 ЦПК України  щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У разі недотримання вимог частини четвертої  статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268, від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2020 року ОСОБА_1 через представника звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення моральної шкоди, у якому просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 22 697,22 грн та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 80 000,00 грн, а також вирішити питання щодо судових витрат.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу складає орієнтовно 15 000,00 грн, та докази понесення таких витрат будуть надані у передбачений законом строк. 

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 332,25 грн та у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн; в задоволенні іншої частини вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 250,00 грн.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення суду не вирішувалось. 

Інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Натина А.О. на підставі договору про надання правничої допомоги – адвокатських послуг від 10 липня 2020 року та ордеру від 04 вересня 2020 року серія ВК № 1009825 (а. с. 6, 8).

Пунктом ІІ договору про надання правничої допомоги – адвокатських послуг від 10 липня 2020 року передбачено, що розмір гонорару за надання правової допомоги згідно договору та порядок його оплати визначається сторонами в додатковій угоді до цього договору, яка є невід`ємною частиною цього договору. Кошти оплачуються клієнтом на рахунок Адвокатського бюро «Андрія Натини» (а с. 6).

10 липня 2020 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Андрія Натини» укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги – адвокатських послуг від 10 липня 2020 року, якою узгоджено розмір адвокатського гонорару за надання правової допомоги, складання процесуальних документів, надання консультацій та представництво інтересів клієнта у справі про стягнення з ОСОБА_3 збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, пунктами 1.1.1-1.1.4 передбачено, що вартість надання правової консультації з аналізом документів – 1098,50 грн за 1 годину роботи; підготовка адвокатських запитів, запитів про надання інформації, заяв – 1098,50 грн за 1 годину роботи; підготовка процесуальних документів, зокрема, позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяви про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив, апеляційної скарги, касаційної скарги, будь-якого роду та типу клопотань, заяв, пояснень, які подаються до суду – 1098,50 грн за 1 годину роботи; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні у справі про стягнення з ОСОБА_3 збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди в Московському районному суді м. Харкова, Харківському апеляційному суді, Верховному Суді – 1098,50 грн за одну годину судового засідання, в якому буде брати участь адвокат (а. с. 63).

Пунктом 2.1 передбачено, що оплати будуть здійснені на рахунок Адвокатського бюро «Андрія Натини» до або після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) та надання клієнту рахунку на оплату виконаних робіт.

Згідно з пунктом 2.2. додаткової угоди клієнт має право на внесення часткових оплат на рахунок Адвокатського бюро «Андрія Натини» до або після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги – адвокатських послуг. 

13 січня 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Андрія Натини» укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги – адвокатських послуг від 10 липня 2020 року, якою змінено строк дії договору від 10 липня 2020 року до 31 грудня 2021 року (а. с. 64).

З акту приймання-передачі наданої правової допомоги – адвокатських послуг від 13 січня 2021 року вбачається, що Адвокатським бюро «Андрія Натини» надано  ОСОБА_1 у період з 10 липня 2020 року по 13 січня 2021 року наступні послуги, пов`язані з правничою допомогою у справі про стягнення з ОСОБА_3 збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди: 10 липня 2020 року - правову консультацію з аналізом документів тривалістю 1 година вартістю 1098,50 грн, 17 липня 2020 року - підготовлено заяву до ОСОБА_3 про мирне вирішення спору протягом 2 годин вартістю 2197,00 грн, 03 вересня 2020 року - підготовлено та подано до суду позовну заяву про стягнення збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди протягом 5 годин вартістю 5492,50 грн, 16 жовтня 2020 року - підготовлено та подано до суду заяву про усунення недоліків протягом 15 хвилин вартістю 274,60 грн, 13 січня 2021 року - підготовлено та подано до суду заяву про стягнення судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу протягом 2 годин вартістю 2197,00 грн, а також підготовлено клопотання про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат протягом 30 хвилин вартістю 549,25 грн, а загалом вартістю 11 808,85 грн. В акті зазначено, що замовник частково здійснила та повинна здійснити подальші оплати за повне виконання покладених на неї зобов`язань (а. с. 65).

ОСОБА_1 фактично сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Андрія Натини» за надання правничої допомоги 21 серпня 2020 року 4500,00 грн та 13 січня 2021 року 5000,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (а. с. 66).

З рішенням суду першої інстанції від 28 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Натина А.О. ознайомився 12 січня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, на підтвердження чого надав примірник рішення з реєстру, у лівому верхньому куті якого міститься дата його роздрукування - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а. с. 71-73).

Заяву про долучення доказів та ухвалення додаткового рішення разом з клопотанням про поновлення строку подано адвокатом поштою 13 січня 2021 року.

Як встановлено судом, надання позивачці адвокатом Натиною А.О. правничої допомоги у зазначеному в акті приймання-передачі наданої правової допомоги – адвокатських послуг від 13 січня 2021 року обсязі підтверджується матеріалами справи.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило.

При цьому, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за надання правничої допомоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що вимоги позивачки задоволені частково, а тому у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України у цьому випадку судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що позивачкою у позові заявлено дві вимоги – про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22 697,22 грн та моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн.

Оскільки вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволена частково, на суму 10 332,25 грн, що складає 45,5% від заявлених вимог, та вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволена частково, на суму 5000,00 грн, що складає 6,25% від заявлених вимог, то пропорційно до розміру задоволених вимог підлягають відшкодуванню і витрати на правничу допомогу в розмірі 3055,55 грн (11 808,85 грн / 2 вимоги = 5904,43 грн; 5904,43*45,5% = 2686,52 грн; 5904,43*6,25%=369,03 грн; 2686,52 + 369,03 = 3055,55).

Аналогічних висновків щодо пропорційного розподілу судових витрат за правничу допомогу дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 149/96/18-ц, провадження №61-7715св19, від 29 липня 2020 року у справі № 752/2314/18, провадження № 61-22004св19.

Висновок суду першої інстанції щодо того, що розподілу підлягають лише фактично сплачені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9500,00 грн, на підтвердження оплати яких надані копії квитанцій, також є помилковим, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом  у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду   у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджений факт надання адвокатом Натиною А.О. професійної правничої допомоги ОСОБА_1 у цій справі у суді першої інстанції та з урахуванням того, що вимоги позивачки задоволені частково, судова колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3055,55 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3055,55 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та долучення доказів – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 3055,55 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                  А.В. Котелевець 

                                                                       О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.