Справа № 161/19772/19 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/334/21  Категорія: 49 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 квітня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Боввалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,
представника позивача Філюка С.П.,
відповідача ОСОБА_1 , та його представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області до ОСОБА_1 , третя особа: Луцька міська рада, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року, 

                                    В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища 
Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 01 лютого 2019 року Луцька міська рада звернулась з листом до Державної екологічної інспекції у Волинській області про проведення обстеження видалених зелених насаджень на АДРЕСА_1 . 04 лютого 2019 року проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1 поряд з територією виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» та виявлено, що там було знищено до ступеня припинення росту 6 дерев. При цьому до Луцької міської ради не надходило звернень від юридичних чи фізичних осіб про надання дозволу на видалення зелених насаджень за вказаної адресою. Після звернення Державної екологічної інспекції у Волинській області до Луцького ВП ГУНП у Волинській області старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області 18 лютого 2019 року складено рапорт. В ході проведеної перевірки за згаданим зверненням поліцією встановлено, що до зрізання дерев причетний директор бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» ОСОБА_1 . В свої письмових поясненнях поліції відповідач зазначив, що біля його гаражів росли дерева, а саме: по АДРЕСА_1 , гілля цих дерев пошкоджувало покрівлю гаражів, а тому він вирішив видалити зелені насадження без дозволу. Враховуючи, що сума завданих збитків не досягла необхідного мінімуму для відкриття кримінального провадження, то в діях відповідача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП. Однак, оскільки ОСОБА_1 на виклик до Державної екологічної інспекції у Волинській області не з`явився, то справа про адміністративне правопорушення відносно нього не розглядалась.
Заподіяна відповідачем шкода полягає у знищенні шести сиро ростучих дерев (2 клена та 4 каштани) без акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню та без ордера на видалення зелених насаджень в межах населеного пункту м. Луцьк. Позивачем у відповідності до Додатку 1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників до постанови КМУ від 08 квітня 1999 року №559 « Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» було здійснено розрахунки розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення шести сиро ростучих дерев на узбіччі дороги по вул. Георгія Гонгадзе, 5 в м. Луцьк. Внаслідок проведених розрахунків встановлено, що загальна сума збитків становить 16 800 гривень.
Відповідач в добровільному поряду претензію позивача щодо відшкодування збитків не виконав, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом.
Просить стягнути з ОСОБА_1 шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 16 800 грн на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області та стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.
Рішенням  Луцького міськрайонного суду Волинської області від  22 грудня 2020 року в задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити  нове судове  рішення про задоволення позову.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції-без змін. 
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із бездоказовості та безпідставності заявлених позивачем вимог.
Такі висновки суд зроблені з врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що регулюють дані правовідносини.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2019 року відділ екології Луцької міської ради письмово звернувся до Державної екологічної інспекції у Волинській області про забезпечення участі спеціаліста у спільній перевірці фактів, викладених у зверненні громадян. Зокрема: 01 лютого 2019 року у відділ екології надійшло телефонне звернення про незаконне, на думку заявників, видалення дерев на узбіччі дороги на вул. Георгія Гонгадзе в м. Луцьку, здійснене 31 січня 2019 року (а.с. 9).
Виконавчий комітет Луцької міської ради листом №1.1-33/578/2019 від 04 лютого 2019 року повідомив Державну екологічну інспекцію у Волинській області про те, що проведеним 01 лютого 2019 року працівниками відділу екології міської ради та представником Державної екологічної інспекції у Волинській області обстеженням з виїздом на місце встановлено, що на комунальній території в рядовій посадці на АДРЕСА_2 , поряд з територією виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» знищено до ступеня припинення росту 6 дерев, деревина з яких знаходиться на території виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія». В міську раду звернень від юридичних чи фізичних осіб про надання дозволу на видалення зелених насаджень на АДРЕСА_1 не надходило, профільною комісією міської ради рішення про видалення дерев на цій вулиці міста не приймалось. Вказаним листом виконавчий комітет Луцької міської ради просить позивача провести позапланову перевірку дотримання природоохоронного законодавства (а.с.10).
Наказом Державної екологічної інспекції у Волинській області №42 від 04 лютого 2019 року головному спеціалісту – державному інспектору з охорони навколишнього середовища у Волинській області Ткачуку О.П. в термін з 04 лютого 2019 року по 05 лютого 2019 року доручено провести позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Луцької міської ради в частині знесення зелених насаджень по АДРЕСА_1 відповідно до звернення виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 7).
За результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем складено акт від 04 лютого 2019 року, з якого вбачається, що на комунальній території в рядовій посадці на АДРЕСА_1 , поряд з територією виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» до ступеня припинення росту знищено 6 дерев (а.с. 19).
Разом з тим, матеріали справи містять відомості про те, що позивач звертався до Луцького ВП ГУНП у Волинській області з приводу незаконного рубання зелених насаджень в АДРЕСА_2 (а.с. 11).
У письмовій відповіді на таке звернення Луцький ВП ГУНП у Волинській області повідомляє, що в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 найняв працівників, які, починаючи з 29 січня 2019 року зрізали зелені насадження по вул. Георгія Гонгадзе, 5 в м. Луцьк. В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, однак складання протоколу за таким правопорушенням не входить до компетенції органів Національної поліції України (а.с. 11).
Також встановлено, що старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області 18 лютого 2019 року складено рапорт. В ході проведеної перевірки встановлено, що до зрізання дерев причетний директор бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» ОСОБА_1 , який повідомив, що вздовж його гаражів росли дерева, а саме: по АДРЕСА_2 , гілля цих дерев пошкоджувало покрівлю гаражів, а тому він вирішив ці дерева пообрізати. Через оголошення він найняв людей, які виконали роботу (а.с. 13).
Згідно з польовою переліковою відомістю №1 від 04 лютого 2019 року по АДРЕСА_2 виявлено пеньки шести дерев, а саме: два клена та чотири каштана (а.с. 22).
В матеріалах справи міститься копія повідомлення Державної екологічної інспекції у Волинській області № 4/483 від 06 березня 2019 року, яке адресоване відповідачу. Вказаним повідомленням відповідач викликається до Державної екологічної інспекції у Волинській області для дачі пояснень та розгляду справи по факту порушення вимог природоохоронного законодавства щодо незаконного зрубу зелених насаджень в АДРЕСА_2 (а.с. 17).
14 березня 2019 року Державною екологічною інспекцією у Волинській області відповідачу було повторно направлено повідомлення про необхідність прибути до Державної екологічної інспекції у Волинській області для дачі пояснень та розгляду справи (а.с. 17 зворот).
В матеріалах справи відсутні відомості про притягнення відповідача до відповідальності чи докази того, що відносно ОСОБА_1 складався протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 153 КУпАП.
16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 позивачем направлено претензію з пропозицією в місячний термін з дня отримання претензії сплатити розмір заподіяної шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 16 800 грн.
На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем надано відомість обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на непризначених для цього ділянках, без відповідного на те дозволу (ордеру).Розмір шкоди розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відповідно до Додатку 1 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року №559 (зі змінами), та складає 16 800 гривень. (а.с. 23, 24). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що саме відповідач  здійснив знищення шести сиро ростучих дерев без акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню та без ордера на видалення зелених насаджень в межах населеного пункту м. Луцьк, а тому така шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.
Згідно статті 6 Закону України Про рослинний світ» державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції.
Охорона рослинного світу, відповідно до статті 25 цього Закону, передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об`єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання.
Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.
У відповідності до статті 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу, порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу.
Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
За змістом частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з вимогами статей 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не завдавати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки.
Відповідно до частини третьої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
У пункті 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2016 року № 1045, передбачено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі документів, визначених статями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Шкода, заподіяна особі або майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. 
Тобто, виходячи з положень цієї статті для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. 
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Позивач не довів, що саме винні дії відповідача, до якого заявлено позов, привели до знищення шести сиро ростучих дерев ( 2 клена та 4 каштани),  і  як наслідок заподіяння шкоди державі на суму  16800 грн.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та  знищенням дерев.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вона цією особою.
Так, при вирішенні даного спору, апеляційний суд бере до уваги відсутність постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та відсутність вироку у кримінальній справі, які б доводили вину відповідача у здійсненні ним адміністративного або кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи позовної так і апеляційної скарги про те, що Державна екологічна інспекція у Волинській області була позбавлена можливості розглянути справу про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 153 КУпАП саме внаслідок неявки останнього для надання пояснень не заслуговують на увагу.
Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, коли є дані про її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами та має відбуватись з суворим дотриманням процедури провадження, встановленої Законом.
Державна екологічна інспекція у Волинській області, звертаючись до суду з цим позовом, покладає обов`язок з відшкодування шкоди на відповідача, як винної особи у знищенні дерев. При цьому встановлення особи винуватця у знищенні цих дерев фактично ґрунтуються лише на рапорті дільничного інспектора поліції, який, в свою чергу, складений на основі пояснень відповідача.
Крім з того, за змістом рапорту дільничного інспектора, на який покликається позивач, дільничним вказано що відповідачем було найнято працівників, які здійснювали обрізку гілля на деревах, які пошкоджували покрівлю його гаража. Однак дані пояснення не підтверджують того, що відповідачем було  знищено  шість дерев, як про це зазначено в позовній заяві.  
Відповідач послідовно , як у суді першої так і апеляційної інстанції, заперечував факт знищення ним дерев.
За відсутності інших доказів письмові пояснення відповідача від 14 лютого 2019 року не можу бути достатнім доказом його вини у знищенні дерев.
За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання йому майнової шкоди та причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями саме ОСОБА_1 ..
З врахуванням викладено суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано констатував про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

                                            У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня  2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді