ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 квітня 2021 року           справа №360/3884/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі  №360/3884/20 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.)   за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                     ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення розміру пенсії (основної та додаткової) за інвалідністю ОСОБА_1 з 01.11.2011;
- зобов`язати Старобільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області провести з 01.11.2011 перерахунок пенсії (основної та додаткової) за інвалідністю ОСОБА_1 , визнавши її розмір на рівні розміру, сплаченого у жовтні 2011 року, з виплатою донарахованих сум.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що  має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, має інвалідність по захворюванню, пов`язаному з впливом аварії на ЧАЕС, через що отримує пенсію.
До 31.10.2011 позивач отримував пенсію на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 20.08.2008 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2008 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком у розмірі 5096,00 грн., з яких 4704 грн. (784 грн. мінімальна пенсія за віком станом на 01.10.2011 х 6) розмір основної пенсії та 392 грн. додаткова пенсія (784 грн. х 50%).
З 01.11.2011 розмір пенсії був зменшений, що суперечить статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої зменшення пенсії можливо лише у разі зловживання пенсіонера.
25.08.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою перерахувати розмір основної пенсії з 01.11.2011, визнавши її розмір на рівні розміру, сплаченого у жовтні 2011 року.
Відповіддю від 04.09.2020 відповідачем було роз`яснено порядок нарахування пенсії. Вказано, що розмір пенсії складає 2275,26 грн., з яких 2047,50 грн. основна пенсія, та 227,76 грн. - додаткова пенсія, однак перерахунку, якого вимагав позивач, зроблено не було, що свідчить про відмову відповідача у вказаному перерахунку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
З 01.11.2011 року розмір пенсії позивача був зменшений, що суперечить ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», згідно якої зменшення пенсії можливо лише у разі зловживання пенсіонера. До спірних правовідносин зазначена норма обов`язкова до застосування.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи. 
ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, є інвалідом по захворюванню, пов`язаному з впливом аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності та перебуває на обліку в Старобільському ОУПФУ (арк. спр. 3-7).
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20.08.2008 у справі № 22-а-17160/08, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2008,задоволено  позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Управління Пенсійного Фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про визнання дій посадових осіб незаконними, зобов`язання зробити перерахунок пенсії.
Визнані неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, пов`язані з виплатою пенсії ОСОБА_1 з розмірі, меншому встановленому ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Новоайдарському районі Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 01.06.2008 (арк. спр. 21-22, 23-24).
Відповідно до довідки Старобільського ОУПФУ від 17.03.2020 № 2275/03-02 ОСОБА_1 у жовтні 2011 року отримував пенсію в сумі 5096,00 грн (арк. спр. 8-9).
25.08.2020 позивач звернувся до Старобільського ОУПФУ із заявою про перерахунок розміру основної пенсії з 01.11.2011, визнавши її розмір на рівні розміру, сплаченого у жовтні 2011 року (арк. спр. 36).
У листі від 04.09.2020 Старобільське ОУПФУ повідомило позивачу, що він отримував розмір пенсії до 31.10.2011, розрахований на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 20.08.2008 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2008, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом у відповідний період.
14.06.2011 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.
На виконання цього Закону Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 745 від 6 липня 2011 року, в якій врегульовані окремі питання стосовно захисту соціальних прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в межах наявного фінансового ресурсу.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.
Оскільки Державним бюджетом України на 2011 рік, на 2012 рік, на 2013 роки визначено розміри видатків, що направляються органам Пенсійного фонду для реалізації виплат по соціальним програмам та виділено асигнування у повному обсязі, Пенсійний фонд України будучи розпорядником коштів виділених Державним казначейством, проводити виплати за рахунок інших цільових платежів, або надходжень права не має.
Додатково повідомлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, призначену відповідно до статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» внесено зміни до вищевказаної постанови від 23.11.2011 № 1210, згідно з якими щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до 1 категорії осіб з інвалідністю II групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською Катастрофою становить 227,76 грн.
Розрахунок пенсійної виплати позивачу проведено наступним чином: розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування факт збитків (1638*125%) - 2047,50 грн, додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа потерпілих ЧАЕС по Постанові №112 - 227,76 грн, розмір пенсії з надбавками - 2275,26 грн (арк. спр. 11-12, 34-35).
Відповідно до довідки Старобілького ОУПФУ від 17.03.2020 № 2274/03-02 ОСОБА_1 у березні 2020 року отримав пенсію в сумі 2275,26 грн (арк. спр. 10).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що пенсія ОСОБА_1 за період з 01.11.2011 року нарахована та сплачена у відповідності до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
ОСОБА_1 пенсія призначена відповідно до статті 54 Закону України від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В силу положень статті 54 зазначеного Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.
14.06.2011 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 296 застосовуються у Порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.
На виконання цього Закону Кабінети Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», відповідно до якої з 01.11.2011, проведено обчислення розміру пенсії позивачці за матеріалами її пенсійної справи.
З 01.01.2012 обчислення пенсій інвалідів захворювання, яких пов`язане з аварією на ЧАЕС, проводиться відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Крім того, пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України також установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У рішенні № 3-рп від 25.01.2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.
Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.
Враховуючи наведене,  пенсійні виплати, передбачені Законом №796, в тому числі і ті, розмір яких було встановлено на виконання судових рішень, у період дії постанов КМУ від 06.07.2011 року №745, від 23.11.2011 року №1210, від 25.03.2014 року №112 здійснюються в розмірах, визначених цими нормативними актами.
З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
Суд не приймає посилання позивача на приписи ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не за Законом України «Про пенсійне забезпечення», отже останній до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.
Крім того, у відповідності до норм Бюджетного кодексу України та ст. 63 Закону №796, фінансування пенсій та витрат на виконання Закону № 796 здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, в той же час як кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України (ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV).
Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі  №360/3884/20  – залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі  №360/3884/20  – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 квітня 2021 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць 

Судді                                                                                              А.В. Гайдар

                                                                                                                      І.В. Геращенко