Номер провадження: 33/813/559/21
Номер справи місцевого суду: 522/8335/19 
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
секретаря – Чепрас А.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17000 гривень без конфіскації грошей, отриманих внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення та судові витрати в розмірі 384,20грн.
В постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне порушення №0005734 07.05.2019 об 11 годині 25 хвилин в м. Одесі по вул. Старосінна, 15, ОСОБА_1 , вчинив порушення господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі-автомобіль марки DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , без державної реєстрації суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що не був повідомлений належним чином про розгляд справи та не отримував судову кореспонденцію. Послався на те, що у його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, оскільки він не здійснював жодної господарської діяльності з надання послуг перевезення пасажирів, у його діях відсутня ознака системності здійснення господарської діяльності, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер, не отримував жодних коштів від здійснення господарської діяльності, а на місці здійснення адміністративного правопорушення була відсутня особа (пасажир), якій нібито він надавав послуги з перевезення. Працівники поліції склали протокол щодо вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення за те, що останній користувався автомобілем батька на якій встановлена шашка таксі «7000». У матеріалах справи відсутні докази вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії її №0005734 від 07.05.2019 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме в протоколі вказано про наявність свідка ОСОБА_2 , однак до протоколу не надано жодних пояснень свідка, що є порушенням ст. 254 КУпАП. Суд першої інстанції перебрав на себе функції обвинувача, позбавивши статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В матеріалах адміністративної справи також відсутні відомості про вилучення у ОСОБА_1 грошових коштів, отриманих внаслідок нібито здійснення останнім господарської діяльності. Таких коштів у ОСОБА_1 навіть і не могло бути, так як він їх не отримував.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника скаржника, а також свідка ОСОБА_3 , суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП доведена доказами, які міститься в матеріалах справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення II N 0005734 від 07 травня 2019 року.
Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази вини ОСОБА_1 не можна вважати допустимими, достатніми та належними, та такими, на підставі яких можливо об`єктивно з`ясовати фактичні обставини, виходячи з наступного.
Частина 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.
Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Також, згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 та ч. 9 ст. 13 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.
Крім того, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.
Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суд мав отримати докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.
Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії II N0005734, ОСОБА_1 07.05.2019 об 11.25 год. в м. Одесі по вул. Старосінна, 15, вчинив порушення господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі - автомобіль марки DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності.
Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії II N0005734 від 07 травня 2019 року відсутня вказівка на конкретних осіб (пасажирів), яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення та на отримання ним від цих осіб доходу за надану послугу.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. Однак, будь - які інші докази, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії II N0005734 від 07.05.2019, в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначена ст. 255 КУпАП, належних доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів на таксі не зібрала, та не долучила до протоколу матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі дані та пояснення зазначеного у ньому свідка ОСОБА_2 .
В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що його син ОСОБА_1 взяв ключі від автомобіля марки DAEWOO LANOS номерний знак НОМЕР_1 , який належить свідку, для поїздки по особистим справам. На автомобілі були встановлені шашки таксі «7000» в зв"язку з тим, що він сам раніше працював в таксі, автомобіль належить йому, ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність в службі таксі.
Отже, вище зазначені обставини свідчать лише про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками встановлено наявність на автомобілі DAEWOO LANOS номерний знак НОМЕР_1 , таблички з позначкою таксі «7000», яка лише дає підстави припускати, що ОСОБА_1 в цей час міг здійснювати перевезення пасажирів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
З врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є передчасним та ґрунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися в такому разі на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами, та з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити його вину.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 247, 293, 294 КУпАП, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року - скасувати.
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                        Є. С. Сєвєрова