ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року 
м. Київ
справа №560/496/17
адміністративне провадження №№ К/9901/30216/18, К/9901/30219/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 (судді - Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовська К.С.) та Зарічненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 12.07.2017 (суддя - Сидоренко З.С.) та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 (судді - Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовська К.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Зарічненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним рішення відповідача від 21.03.2017 №19/02-2 про відмову в проведенні перерахунку призначеної пенсії, з врахуванням пільг, наданих частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
визнати протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії за віком без врахування права на пільги по визначенню стажу, необхідного для призначення пенсії, в повному розмірі та її збільшенню, визначених частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати відповідача провести виплату сум недоплаченої пенсії.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії НОМЕР_1 . (а.с. 12)
З 01.12.2014 позивач отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Загальний стаж позивача станом на 31.05.2014 складає 35 років 4 місяці 5 днів, в тому числі страховий стаж після 01.07.2000 складає 13 років 11 місяців.
10.03.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 21.03.2017 №19/02-2 відповідач повідомив позивача про відсутність законних підстав для задоволення його заяви про підвищення пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки таке підвищення має здійснюватись на підставі статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с. 17)
Вважаючи відмову у перерахунку пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При обчисленні його основної пенсії відповідач керувався лише Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але без визначення розміру підвищення її за порядком, встановленим частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ. 
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 12.07.2017 позов задоволено.
Визнано протиправним рішення відповідача від 21.03.2017 №19/02-2 по відмові позивачу в проведенні перегляду призначеної пенсії з врахуванням пільг наданих частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Визнано протиправними дії відповідача по призначенню позивачу пенсії за віком без врахування права на пільги по визначенню стажу, необхідного для призначення пенсії в повному розмірі та її збільшенню, визначених частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано відповідача провести позивачу виплату сум недоплаченої пенсії.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 змінено постанову суду першої інстанції в частині визначення дати, з якої необхідно провести виплату недоплаченої пенсії, зазначивши, що виплату недоплаченої пенсії необхідно провести з 01.03.2017.
В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що порушення положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та його прав на підвищення пенсії, визначене цим положенням, допущено відповідачем ще при призначенні пенсії за віком з 01.12.2014р., а тому саме з цієї дати підлягає перерахунку його пенсія. При цьому посилається на практику Верховного Суду України у справах №21-1255а16,№21-39а12.
Відзиву на касаційну скаргу позивача до суду не надходило.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що вимога щодо перерахунку пенсії з урахуванням частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю підстав у чинному законодавстві. Крім того, посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017).
У відзиві на касаційну скаргу відповідача позивач просив залишити її без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційних скарг на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає, касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що стаж позивача становить більше 35 років і відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач, як потерпілий першої категорії, має право на збільшення пенсії на один процент за кожен рік роботи понад 20 річний стаж.
Висновки щодо застосування положень частини 2 статі 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснення відповідного перерахунку пенсії Верховний Суд вже висловлював у постановах від 17.04.2018 у справі №565/1270/17 та від 02.04.2019 у справі №565/871/17 і колегія суддів не знаходить підстав для відступу від зазначених висновків.
За таких обставин суди обгрунтовано дійшли висновку щодо протиправності відмови відповідача та прийняли рішення про часткове задоволення позову.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на пункт 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, є безпідставним, оскільки відповідно до статті 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Посилання відповідача на те, що збільшення пенсії позивача передбачено статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також є безпідставним, оскільки статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи, які полягають у підвищенні пенсії за наявності стажу роботи значно меншої ніж це передбачено статтею 28 Закону №1058-IV тривалості і позивач як потерпілий від наслідків аварії на ЧАЕС має право на таке підвищення саме за Законом №796-XII.
Водночас відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (у редакції до 15.12.2017) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Аналогічні приписи містяться у статті 122 КАС України (у редакції з 15.12.2017).
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.03.2021р. (справа №240/12017/19) вже вирішував питання щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та дійшов наступних висновків:
«…..для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву……»
Протиправність дій відповідача полягає у не врахуванні передбаченого частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» збільшення пенсії під час її призначення і не пов?язана з передбаченими законом підставами перерахунку пенсії.
Враховуючи, що до суду позивач звернувся 19.04.2017, а тому враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду позовні вимоги підлягали задоволенню з 18.10.2016 в межах передбаченого статтею 99 КАС України строку звернення до суду.
В іншій частині позовні вимоги підлягали залишенню без розгляду.
З врахуванням наведеного касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Згідно частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 350, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н  о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Касаційну скаргу Зарічненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.
Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 змінити.
В абзаці другому резолютивної частини дату «з 01.03.2017» замінити датою «з 18.10.2016», та після другого абзацу резолютивну частину доповнити абзацом наступного змісту: «Позовні вимоги за період до 17.10.2016 залишити без розгляду.».
В решті постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 12.07.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук