ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       18 червня 2021 року                м. Чернівці        Справа № 727/10746/20

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,
секретар: Скрипка С.В.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Чернівецька міська рада,
третя особа: акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,
при розгляді справи за апеляційними скаргами Миронова Сергія Івановича, який діє в інтересах акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», та Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Танасійчук Н.М., дата виготовлення повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:
В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі по тексту - АТ «ОГС «Чернівцігаз») про скасування рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року №1641.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у 2003 році прийняла рішення за власні кошти здійснити газифікацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому і зараз проживає. Для цього замовила у ТОВ «Факел-1» проектну документацію на газифікацію житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . 
В подальшому, згідно проекту ТОВ «Факел-1» на її замовлення та за її кошти здійснене прокладення поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводу-вводу середнього тиску на АДРЕСА_1 довжиною 498 погонних метрів. По завершенню вищевказаних робіт ТОВ «Факел-1» у присутності представника газового господарства ВАТ «Чернівцігаз» та газотехнічного інспектора органів Держнаглядохоронпраці передало їй в експлуатацію розподільчий газопровід та газопроводи вводу середнього тиску із поліетиленових 
Провадження №22-ц/822/615/21

труб за вказаною адресою.
Зазначає, що у неї виникло право власності на вказаний поліетиленовий розподільчий газопровід та газопровід-ввід середнього тиску, оскільки саме вона була одноосібним замовником робіт, які виконувались ТОВ «Факел-1» за її особисті кошти. Мешканці сусідніх будинків здійснювали підключення своїх помешкань за її попередньою письмовою згодою як власника поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводу-вводу середнього тиску на АДРЕСА_1 , як цього вимагали умови підключення, діючі у ВАТ «Чернівцігаз».
В червні 2019 року ОСОБА_1 дізналась про те, що для підключення житлових будинків до газопроводу на АДРЕСА_1 власники даних будинків повинні звернутись за погодженням такого підключення не до неї, а до Чернівецької міської ради, у зв`язку з чим вона звернулась до Чернівецької міської ради, де їй надали копію рішення 65 сесії VI скликання від 30.06.2015 року №1641, з якого довідалася про те, що згідно п.1.1. Рішення було надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців: «поліетиленовий розподільчий газопровід та газопровід-ввід середнього тиску на АДРЕСА_1 довжиною 498 погонних метрів, (вартість відсутня) з передачею його у господарське відання без переходу права власності (баланс, користування та обслуговування) публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» від ТОВ «Факел-1».
В подальшому довідалася, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення була її заява від 05.05.2015 року, в якій викладене прохання прийняти газопровід та газопроводи-вводи по АДРЕСА_2 у комунальну власність територіальної громади м Чернівці з подальшою передачею у господарське відання без переходу права власності ПАТ «Чернівцігаз», однак такої письмової згоди вона не надавала, тому 22.06.2019 року звернулась до Чернівецького ВП ГУНП із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення.
       В межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12019260020000864 від 23.06.2019 року, до Чернівецького НДКЦ МВС 18.01.2020 року було направлено постанову від 16.01.2020 року про призначення почеркознавчої експертизи, з висновку якої вбачається: «Підпис від імені ОСОБА_1 в заяві від 05.05.2015 року до Чернівецької міської ради – виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою».
       На підставі наведеного просила позов задовольнити.
       Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
       Скасовано п.1.1 ч.1 резолютивної частини рішення №1641 Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців газопроводів з передачею їх у господарське відання без переходу права власності публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», а саме: поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводу-вводу середнього тиску на АДРЕСА_3 довжиною 498,00 погонних метрів, (вартість відсутня) з передачею його у господарське відання без переходу права власності (баланс, користування та обслуговування) публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» від ТОВ «Факел -1».
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ «ОГС «Ченівцігаз» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.
Зазначає, що рішення є неправомірним, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження права власності на газопровід, обставин щодо виконання робіт з будівництва газопроводу підрядною організацією за кошти ОСОБА_1 . 
Вказує, що право власності на газопровід у позивача могло виникнути виключно з моменту державної реєстрації вказаного майна, про що мав би бути здійснений запис у відповідному державному реєстрі, а власнику виданий документ що посвідчує таке право.
Наголошує, що в результаті скасування рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року, яке було правовою підставою для можливості експлуатації з боку АТ «Чернівцігаз» газопроводом довжиною 498 погонних метрів, вказаний газопровід підлягає відключенню від газорозподільної системи, оскільки він більше не перебуває в користуванні АТ «Чернівцігаз», а останній не має законного права на проведення його експлуатації.
Також вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення свого права ОСОБА_1 дізналася в 2015 році.
Чернівецька міська рада також оскаржила рішення в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для неї.
Вказує, що законодавством не передбачено, що право власності на збудовані газопроводи виникає на підставі акту про прийняття в експлуатацію об`єкта. Крім цього, належні, допустимі та достатні письмові докази про те, що газопровід збудований позивачем з її матеріалів/коштів, на підставі договору, у матеріалах справи відсутні (квитанції про оплату матеріалу, робіт, договір на виконання робіт з будівництва газопроводів, тощо).
       Також зазначає, що право власності на газопровід у позивача могло виникнути виключно з моменту державної реєстрації цього майна, про що мав би бути здійснений запис у відповідному державному реєстрі, а власнику виданий відповідний документ встановленого зразка про право власності.
Наголошує, що оскаржуване рішення Чернівецької міської ради не суперечить вимогам цивільного законодавства, та ним не порушено прав та інтересів позивача, оскільки неможливо порушити право, якого не існує. Крім того, газопровід використовується за призначенням і здійснює газопостачання позивачу, відтак, її інтереси щодо газопроводу забезпечені та не порушені, що в свою чергу виключає підстави для скасування рішення органу місцевого самоврядування.
Також вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення свого права ОСОБА_1 дізналася в 2015 році.
На підставі наведеного просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГС «Чернівцігаз» представник позивача ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу безпідставною та просить залишити останню без задоволення.
Зазначає, що позивач є власником газопроводу, оскільки останній збудований на замовлення та кошти ОСОБА_1 , а також зазначає, що посилання апелянта на пропуск строку позовної давності є безпідставним, оскільки останнім не надано доказів такого пропуску з боку позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу Чернівецької міської ради представник позивача вказує, що доводи апелянта не підтверджуються жодними доказами, а відсутність обізнаності позивача про передачу належного їй газопроводу у відання АТ «ОГС Чернівцігаз» підтверджується висновком експертизи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідачів про те, що при винесенні ними оскаржуваного рішення заява позивача ОСОБА_1 не бралася до уваги, спростовуються листом газової компанії «Чернівцігаз» №04.2/463 від 16.02.2015 року, згідно якого останній, погоджує прийняття на баланс та у користування спірного газопроводу, листом ДЖКГ Чернівецької міської ради від 08.05.2015 року № Ч-694/0-03/01, відповідно до якого департамент повідомляє ОСОБА_1 , що розглянув її звернення та вніс пропозицію міській раді з цього питання, а також листом ДЖКГ від 03.07.2015 року «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 », відповідно до якого ОСОБА_1 повідомляється, що міська рада надала згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводів вводів середнього тиску на АДРЕСА_3 з подальшою передачею їх у господарське відання без переходу права власності ПАТ «Чернівцігаз». Інших підстав прийняття спірного рішення в додатку до рішення не міститься. Вказівки представника відповідача про те, що спірний газопровід вони прийняли від ТОВ «Факел -1», суд розцінив критично, так як ТОВ «Факел -1» на адвокатський запит від 05.08.2020 року повідомив, що вказаний газопровід вони на баланс не брали.
Таким чином суд, вважав доведеним той факт, що саме заява ОСОБА_1 була підставою прийняття п.1.1 ч.1 резолютивної частини оскаржуваного рішення міської ради 65 сесії VI скликання, та, оскільки, згідно висновку №137–к від 24.01.2020 року почеркознавчої експертизи, визначено, що підпис від імені ОСОБА_1 в заяві до Чернівецької міської ради від 05.05.2015 року зроблений не ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку про необхідність скасування рішення міської ради в частині, що оспорюється позивачем, як такого, що прийняте з порушенням засад законності та добросовісності, на основі сфальсифікованого, і з цих причин, недійсного документу.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції наведеним вимогам закону не відповідає, оскільки суд прийшов до таких висновків безпідставно, допустивши помилку при оцінці доказів.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.
Згідно з робочого проекту №902/03 замовником робіт та проектної документації на газифікацію житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 була - ОСОБА_1 (а.с.12-18).
Відповідно до акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкт: Розподільчий газопровід та газопроводи вводи середнього тиску із поліетиленових труб по АДРЕСА_2 по завершенню вищевказаних робіт ТОВ «Факел-1» у присутності представника газового господарства ВАТ «Чернівцігаз» та газотехнічного інспектора органів Держнаглядохоронпраці передало Замовнику Черней Г.М. «в експлуатацію розподільчий газопровід та газопроводи вводи середнього тиску із поліетиленових труб по АДРЕСА_2 » (п. 2 рішення приймальної комісії Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкт: Розподільчий газопровід та газопроводи вводи середнього тиску із поліетиленових труб по АДРЕСА_2 (а.с.19).
З листа №04.2/463 від 16.02.2015 року адресованого ОСОБА_1 - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» погодило прийняття на баланс та у користування без переходу права власності поліетиленовий розподільчий газопровід та газопровід ввід середнього тиску по АДРЕСА_1 , загальною протяжністю 498 погонних метрів (а.с.53)
Згідно заяви ОСОБА_1 від 05.05.2015 року адресованої Чернівецькій міській раді, для належної експлуатації поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводу-вводу середнього тиску збудованого по АДРЕСА_2 погонних метрів, позивач просить прийняти даний газопровід та газопровід – ввід, для подальшої передачі на баланс у користування ПАТ «Чернівцігаз» (а.с.31).
Відповідно до листа ДЖКГ Чернівецької міської ради №Ч-694/0-03/01 від 08.05.2015 року «Про розгляд звернення гр. Чорнея» позивачу ОСОБА_1 повідомляється, що її звернення щодо необхідності прийняття поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводу – вводу середнього тиску на АДРЕСА_3 довжиною 498 метрів погонних у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці з подальшою передачею його у господарське відання без переходу права власності ПАТ « Чернівцігаз», розглянуто та департаментом буде внесено пропозицію з цього питання (а.с.52).
У відповідності до листа № Ч-694/0-03/01 від 03.07.2015 року ДЖКГ Чернівецької міської ради додатково повідомляється, що міська рада згідно рішення VI скликання від 30.06.2015 року надала згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці поліетиленового розподільчого газопроводу та газопроводу – вводу середнього тиску на АДРЕСА_3 довжиною 498 метрів погонних. Абзацом другим вказаного листа зазначається, що оригінал звернення гр. ОСОБА_3 доданий до вказаного рішення міської ради (а.с.54).
З відповіді на адвокатський запит від 05.08.2020 року ТОВ «Факел-1» вбачається, що документи щодо проектування та будівництва газопроводу по АДРЕСА_3 не збереглися, так як закінчився термін їх зберігання. ТОВ «Факел -1» на баланс газопровід по вул. ОСОБА_4 не приймало (а.с.32)
Рішенням 65 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року №1641 надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців п.1.1. «поліетиленовий розподільчий газопровід за газопровід-ввід середнього тиску на АДРЕСА_3 довжиною 498,00 погонних метрів, (вартість відсутня) з передачею його у господарське відання без переходу права власності (баланс, користування та обслуговування) публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» від товариства з обмеженою відповідальністю «Факел-1» (а.с.30).
22.06.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій вказала, що невідома особа здійснила підроблення її заяви до Чернівецької міської ради про прийняття газопроводу та газопроводів по вулиці Пархоменка м. Чернівці протяжністю 498 п.м у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці з подальшою передачею у господарське відання без переходу права власності ПАТ «Чернівцігаз». З даного приводу внесенні відомості до ЄРДР та відібрано пояснення ОСОБА_1 (а.с.46-56).
Висновком експерта №137-К від 24.01.2020 р., яке було проведено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019260020000864 від 23.06.2019 року, до Чернівецького Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС 18.01.2020 року було направлено постанову від 16.01.2020 року про призначення почеркознавчої експертизи. Внаслідок та в межах проведеного експертного дослідження було зроблено висновок: «Підпис від імені ОСОБА_1 в заяві від 05.05.2015 року до Чернівецької міської ради – виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою» (а.с.20-29).
ОСОБА_1 згідно інвентарної справи, державного акту на землю П №9835 від 05.03.2003 року рішенням МВК №895/23 від 11.11.2003 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КЖРЕП №12 (а.с.33).
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Нормами ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
В силу ч.1-2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Статтею 347 ЦК України визначено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.1 розділу ІІІ КГС експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради, в обґрунтування якого вказувала, що є замовником та власником газопроводу, а його вибуття у користування публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» від товариства з обмеженою відповідальністю «Факел-1» за оскаржуваним рішенням поза її волею, оскільки вона не підписувала заяви на передачу вказаного газопроводу, що в свою чергу підтверджено експертизою НДКЦ.
По перше, за такою позицією позивача як власника, з якою погодився суд першої інстанції, остання обрала неефективний спосіб захисту, оскільки скасування рішення не відновить прав останньої, а захист прав неволодіючого власника до володіючого невласника передбачений ст.387 ЦК України шляхом віндикації, а не шляхом скасування рішення, на що судом першої інстанції звернуто не було. 
По-друге, оскаржуване рішення 65 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року №1641, яким надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Чернівців спірного майна, не містить посилань на задоволення заяви ОСОБА_1 чи про прийняття його за результатами розгляду її звернень. Навпаки, п.1.1. наступного змісту «поліетиленовий розподільчий газопровід за газопровід-ввід середнього тиску на АДРЕСА_3 довжиною 498 погонних метрів, (вартість відсутня) з передачею його у господарське відання без переходу права власності (баланс, користування та обслуговування) публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» від товариства з обмеженою відповідальністю «Факел-1», свідчить про вибуття газопроводу не з володіння (користування) ОСОБА_1 , а ТОВ «Факел-1», отже висновки суду першої інстанції лише з тих мотивів, що такі заяви, які підшиті до тексту оскаржуваного рішення, стали підставою для його ухвалення, є припущеннями та висновок про вплив оскаржуваного рішенням на права ОСОБА_1 є передчасним.
За таких обставин з`ясування належності підпису особі, за заявою якої оскаржуване рішення не приймалося, втрачає мету, за ради якої такий доказ подається. 
По третє, задоволення заявленої вимоги позивача без заперечень щодо такого рішення особою, з володіння якого внаслідок його прийняття спірне майно вибуло (ТзОВ «Факел 1»), та встановлення суб`єкта прав на нього не можливе в рамках визначеного позивачем кола сторін та учасників у цій справі. 
З наведеного колегія суддів прийшла до висновків, що ОСОБА_1 не доведено наявність прав на спірний об`єкт «поліетиленовий розподільчий газопровід за газопровід-ввід середнього тиску», за захистом яких від порушень вона звернулась, скасування оскаржуваного рішення не відновить заявлених нею прав, а з`ясування законності рішення не може бути предметом дослідження та оцінки, оскільки ТОВ «Факел-1» не було стороною спору у цій справі та не оспорював переходу за ним прав від нього до Чернівецької міської ради.
Оскільки суд першої інстанції зазначеного вище не врахував, до висновків прийшов на припущеннях, судове рішення у справі, яка переглядається, не можна визнати законним, тому доводи апеляційних скарг частково заслуговують на увагу та є підставними для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовної вимоги.
Що стосується доводів обох апеляційних скарг про пропуск позивачем строку позовної давності, то колегія суддів зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц).
Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційних скарг АТ «ОГС «Чернівцігаз» та Чернівецька міська рада сплатили судовий збір в розмірі по 1261,20 грн, які підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_1 .
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Миронова Сергія Івановича, який діє в інтересах акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», та Чернівецької міської ради задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа – Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», - про скасування рішення Чернівецької міської ради №1641 від 30.06.2015 року відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» та Чернівецької міської ради судові витрати в розмірі по 1261,20 грн кожному.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Головуючий – підпис /І.Н. Лисак/
Судді – підписи /Н.К. Височанська, І.Б. Перепелюк/