Справа № 297/312/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        09 червня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.
з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приват Банк» на рішення Берегівського районного суду від 23 березня 2020 року у справі № 297/312/20 (Головуючий: Гал Л.Л.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 29 травня 2018 року між АТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання да договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 08.12.2019 року має заборгованість – 18805,79 грн., з яких: 13 419,69 – заборгованість за тілом кредита, з яких 0 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 13419,69 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 957,28 грн. – заборгованість за простроченими відсотками, 3057,12 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0 грн. – нарахована пеня, 0 грн. – нараховано комісії, 500 грн. – штраф (фіксована частина), 871,70 грн. – штраф (процентна складова).
Посилаючись на вказані обставини АТ КБ «Приват банк» просив задовольнити позовні вимоги, а саме, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість , у розмірі 18 805,79 грн. за кредитним договором № б/н від 29.05.2018 року, та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.
Рішенням Берегівського районного суду від 23 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду АТ КБ «Приват Банк» подав апеляційну скаргу , в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав, передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як ОСОБА_1 підписавши 29.05.2018 року Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодилася з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. 29.05.2018 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку на яку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 700 грн. Відповідач грошима користувався, отримував кошти через банкомат, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримував кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.
Заслухавши пояснення представника АТ КБ «Приват Банк» – Дурдинець Р.Ю. яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 29 травня 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у зв`язку з чим погодилася з умовами та правилами надання банком послуг, з якими відповідач була письмово ознайомлена, і які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору.
Вказаною заявою доводиться факт звернення відповідача до Банку за отриманням банківських послуг, а також до позовної заяви додані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому містяться тарифи щодо чотирьох продуктів - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD» та додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті Приват Банка.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 08.12.2019 року складає 18805,79 грн., з яких 0 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 13419,69 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 957,28 грн. – заборгованість за простроченими відсотками, 3057,12 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0 грн. – нарахована пеня, 0 грн. – нараховано комісії, 500 грн. – штраф (фіксована частина), 871,70 грн. – штраф (процентна складова).
Як вбачається з довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 , яка додана до апеляційної скарги 29.05.2018 року на картковий рахунок встановлено кредитний ліміт у розмірі 700 грн., та 16.11.2018 року кредитний ліміт знижено до 0,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
У заяві позичальника ОСОБА_1 від 29.05.2018 року процентна ставка не зазначена.
Крім того, у цій заяві підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, тобто заборгованості за поточним тілом кредита, яка складає 0 гривень та заборгованості за простроченим тілом кредита. яка складає 13419,69 гривень (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.05.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яке може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приват Банк» в період із часу виникнення спірних правовідносин (29 травня 2018 року) до моменту звернення до суду із даним позовом (11 лютого 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільше сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
При розгляді справи, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що надана позивачем анкета-заява сама по собі не є належним та достатнім доказом укладення кредитного договору і такий договір не містить жодних істотних умов, необхідних для договорів кредиту та жодних умов, за якими сторони досягли згоди – суми кредиту (кредитного ліміту), строків повернення кредиту, відсоткової ставки та форми сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Оскільки, договір між сторонами є неукладеним і не можна встановити розмір сплати відсотків та пені по заяві-анкеті, і з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка вносила періодичні оплати по наданню кредиту, які зараховувалися позивачем на погашення відсотків та пені, а тому фактично боржником тіло кредиту погашено у повному обсязі, а тому підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач скористалася сервісом «Миттєва розстрочка» згідно якого кредит повертається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться банком на підставі договірного списання, не були предметом позову та такі вимоги не заявлялися у суді першої інстанції, а тому судова колегія їх до уваги не приймає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» залишити без задоволення.
Рішення Берегівського районного суду від 23 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення
Повний текст постанови складено – 10 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: