ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Херсон

Справа № 650/231/20
Провадження № 22-ц/819/751/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Базіль Л.В.,
Приходько Л.А., 
секретар судового засідання: Пащекун К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іщенко Олег Олександрович, на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Коваля В.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку (пай), що перебуває на території Чкалівської сільської ради Херсонської області, розміром 10,06 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача ОСОБА_2 .
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2020року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду.
06 листопада 2020року адвокат Іщенко О.О., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву, в якій просив повернути позивачу позовну заяву з додатком копій документів, що подавалися на розгляд суду та повернути двічі сплачений судовий збір у зв`язку із залишенням судом першої інстанції позову без подальшого його розгляду на підставі заяви ОСОБА_1 від 10 вересня 2020року про проведення досудового врегулювання спору.
Заява мотивована тим, що 10 вересня 2020року, до початку судового розгляду цієї справи, позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з проведенням досудового врегулювання спору. 15 вересня 2020року суд залишив позов ОСОБА_1 без розгляду, але питання про повернення позовної заяви з додатком документів, а також повернення двічі сплаченого позивачем судового збору за подання позову залишив без реагування, не зваживши на положення п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».
Ухвалою судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2020року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Іщенка О.О., поданої в інтересах ОСОБА_1 , про повернення судового збору та позовної заяви з додатками.
Ухвала суду обґрунтована відсутністю правових підстав для задоволення заяви від 06 листопада 2020року. При цьому суд вказав, що при зверненні до суду позивачем одночасно було заявлено вимоги майнового та немайнового характеру, а судовим збором оплачено лише немайнову вимогу у розмірі 840,80грн. На виконання ухвали судді від 14 лютого 2020року про залишення позову без руху, позивач сплатив судовий збір й за пред`явлення майнової вимоги у розмірі 2459,67грн. та подав виправлену позовну заяву, а тому твердження ОСОБА_1 , що він двічі сплатив судовий збір є необґрунтованими.
Також суд зазначив, що оскільки на підставі заяви ОСОБА_1 його позов був залишений без розгляду, то відсутні підстави для повернення позовної заяви з додатками та повернення судового збору згідно ст.7 ч.1 п.4 Закону України «Про судовий збір».
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іщенко Олег Олександрович, пославшись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду від 09 листопада 2020року скасувати та постановити нове судове рішення про повернення позивачу позовної заяви з додатками документів та повернення двічі сплаченого на вимогу суду судового збору у розмірі 3300,47грн., зобов`язавши Великоолександрівське державне казначейство Херсонської області в межах п`яти днів з дня отримання судового рішення повернути ОСОБА_1 попередньо сплачений судовий збір у зв`язку з поданням ним заяви від 10 вересня 2020року та заяви №1 від 06 листопада 2020року.
Апеляційна скарга обґрунтована не виконанням судом вимог ст.255 ч.2 ЦПК, за якою при закритті провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Також вказав, що додатково судом допущено порушення ч.3 ст.257 ЦПК України, якою передбачено, що в ухвалі про залишення без розгляду можуть бути вирішенні питання про повернення судового збору з державного бюджету.
На думку апелянта, суд порушив й приписи ст.135 ч.7, ст.142 ч.1 ЦПК України, які передбачають, що невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питання, про що суд постановляє ухвалу. А у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі має вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету судового збору, сплаченого при поданні позову.
Вказав, що в порушення ст.185 ч.4 п.6 ЦПК України суд не повернув ОСОБА_1 позовну заяву з додатками документів на підставі поданої ним заяви від 10 вересня 2020року, щоб створило для позивача перешкоди у поверненні сплаченого судового збору.
Інші учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі.
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 09 листопада 2020року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що при зверненні до суду із позовом про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у розмірі 840,80грн.
Ухвалою судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2020року позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви та оплати судового збору, виходячи із заявлених позовних вимог.
На виконання вимог цієї ухвали, ОСОБА_1 доплатив судовий збір у розмірі 2459,67грн. та подав виправлену позовну заяву, а тому твердження апелянта про те, що він двічі сплатив судовий збір є неприйнятними, виходячи із ціни пред`явленого позову (ст.176 ЦПК України) та ставок судового збору, визначених статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
Не встановивши підстав, передбачених ст.185, 186 ЦПК України для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, ухвалою суду від 24 лютого 2020року провадження у справі було відкрито (а.с.24), а ухвалою від 13 серпня 2020року закінчено підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду (а.с.69).
Частиною третьою статті 217 ЦПК України визначено, що розгляд справи по суті розпочинається з оголошення головуючим судового засідання відкритим.
Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи, серед яких право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі (ст.182 ч.1, 2 ЦПК України).
Матеріали справи свідчать, що 10 вересня 2020року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив повернути йому позовну заяву, що подана до суду, залишити її без розгляду, у зв`язку із проведенням ним досудового врегулювання спору з відповідачем по справі (а.с.86).
За наслідками розгляду цієї заяви, ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2020року позов ОСОБА_1 до Чкалівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області залишений без розгляду в порядку ст.257 ч.1 п.5 ЦПК України (позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду).
Ця ухвала набрала законної сили, є чинною та сторонами не оскаржувалася.
Отже, судовий розгляд справи закінчився залишенням позову без розгляду, а відтак суд першої інстанції правильно вказав в оскаржуваній ухвалі від 09 листопада 2020року, що вирішення вимоги позивача про повернення позовної заяви з додатками після постановлення ухвали від 15 вересня 2020року задоволенню не підлягає. Доводи апеляційної скарги висновки суду в вказаній частині не спростовують, у тому числі, щодо можливості застосування до виниклих правовідносин ст.185 ч.4 п.6 ЦПК України.
Також колегія суддів критично оцінює аргументи апелянта про повернення позивачу судового збору сплаченого за подання позовної заяви в частині можливість застосування до спірних правовідносин положень ст.255 ч.2 ЦПК України (вирішення питання про повернення судового збору при закритті провадження у справі); ст.136 ч.7 ЦПК України (забезпечення та попередня оплата судових витрат); ст.142 ч.1 ЦПК України (розподіл витрат у разі укладення мирової угоди, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем), як такі, що не регулюють вирішення зазначеного питання при залишенні позову без розгляду, а стосуються повернення судового збору при вчиненні судом інших процесуальних дій.
Звернувши до суду із заявою від 06 листопада 2020року, у тому числі, про повернення судового збору, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Іщенко О.О., як підставу для такого повернення зазначив ст.7 ч.1 п.4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно наведеної норми права сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).
Проаналізувавши наведені положення закону, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що оскільки позов ОСОБА_1 був залишений без розгляду на підставі поданої позивачем заяви, то відсутні підстави для повернення сплаченого судового збору.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить переконливих посилань на спростування висновків суду, викладених в ухвалі Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2020року, а відтак підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іщенко Олег Олександрович, залишити без задоволення.
Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          Л.В. Базіль
                                                                               
Л.А. Приходько