Ухвала                                                                                           Іменем України
08 квітня 2021 року                                                                                                              м. Київ
справа № 614/371/17
провадження № 51-1083ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4  на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року,
встановив:
За вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області 
від 12 серпня 2020 року
 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свердловка Сватівського району Луганської області та жителя АДРЕСА_1 ,
 
засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115Кримінального кодексу України (далі – КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року вирок щодо ОСОБА_4 змінено, призначено  покарання за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Судом установлено, що ОСОБА_4 01 травня 2017 року перебував на майданчику біля магазину «Затишок», розташованого на вул. Шкільній, 1 у 
с. Першотравневе Борівського району Харківської області, де разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вживав спиртні напої. Під час спільного вживання спиртних напоїв між 
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла бійка, в яку втрутилися 
ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 з метою її припинити. Після припинення бійки приблизно о 20:30 відбувся конфлікт між ОСОБА_4 та з ОСОБА_5 . ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пішов у напрямку свого дому за ножем. Потім, повернувшись на вул. Шкільну завдав одного удару кухонним ножем у грудну клітку ОСОБА_5 , заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаного судового рішення. Стверджує, що в нього не було умислу на позбавлення життя потерпілого. У доповненні до касаційної скарги просить врахувати його вік та стан здоров`я і пом`якшити покарання.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, яким надано належну оцінку.
Зокрема, як зазначено в судових рішеннях, такий висновок підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , даними, що містяться у проколах огляду місця події від 01, 02 травня 
2017 року та у висновку експерта №146-ІЗ/17 від 03 травня 2017 року, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04 травня 
2017 року, під час якого ОСОБА_4 розповів та на місці показав про обставини події та механізм заподіяння ним потерпілому ножем тілесного ушкодження.
Як убачається з копій судових рішень, у діях ОСОБА_4 наявний прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_5 , про що свідчать дії ОСОБА_4 , який після конфлікту за власною ініціативою ціленаправлено пішов до свого домоволодіння, де взяв ніж, та, повернувшись до потерпілого, умисно завдав ним прицільного удару в місце розташування життєво важливих органів потерпілого, однак не довів свого умислу до кінця, оскільки йому завадили свідки, а смерть потерпілого не настала лише тому, що йому було надано своєчасну медичну допомогу.
Врахувавши викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, правильно кваліфікував дії за 
ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки локалізація тілесного ушкодження та спосіб його заподіяння свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 умислу на позбавлення життя потерпілого.
Доводи засудженого про необхідність призначення йому більш м`якого покарання також не є переконливими.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу, а саме те, що він не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше двічі судимий. Обставин, які пом`якшують, покарання, не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Узявши до уваги вищезазначені обставини, суд першої інстанції призначив засудженому покарання, близьке до нижньої межі санкції, за вказаною нормою закону, а ухвалою апеляційного суду йому було пом`якшено покарання до 10 років позбавлення волі, тобто до мінімального розміру покарання, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Підстав для подальшого пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає.
Таким чином, призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Обставини, які би вказували на те, що покарання є явно несправедливим через суворість, відсутні.
Під час перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) ретельно перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та дав на них мотивовані відповіді, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає приписам статей 370, 419 КПК України. Обставин, які були б підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, за доводами засудженого в касаційній скарзі не встановлено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого  ОСОБА_4  на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1              ОСОБА_2                         ОСОБА_3