ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4219/21 Справа № 201/4913/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А : 

У травні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк” звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 19 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та  ОСОБА_2  було укладено кредитний договір і встановлено відсотки за користуванням цим кредитом, кредитні кошти було надано, договір почав виконуватися. Договір поруки було укладено з ОСОБА_1 , який зобов`язався погашати борг кредитонабувача в межах кредиту і строку дії договору, але в порушення умов цього договору і закону відповідач перестав виплачувати тіло кредиту та відсотки, інші виплати, утворилася заборгованість, в добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Банку.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строків позовної давності для звернення із вказаним позовом до суду та вказав, що порука є припиненою.
В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк” посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості в сумі 28 739,14 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотками та ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що порука не є припиненою та є дійсною на час пред`явлення позову, оскільки день настання терміну повернення кредиту визначено пунктом 1.1 кредитного договору - 29 вересня 2026 року включно.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між АТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») та третьою особою ОСОБА_2 договору № DNU0GK00000828 від 29 вересня 2006 року останній отримав кредит в сумі 22500 доларів США для своїх потреб зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту – 29 вересня 2026 року. 
У забезпечення вказаного кредитного договору з ОСОБА_1 було укладено договір поруки.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент падання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 295.61 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі цього договору.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України: порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Таким чином, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.
Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред`явити вимоги до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції що діяла на момент укладання договору та діяла до 14 червня 2016 року) порука припиняється.
Кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів. 
Як вбачається з розрахунку позивача заборгованість за вказаним кредитним договором виникла ще 23 жовтня 2006 року, а з 2014 року за кредитним договором взагалі перестали поступати на рахунок банку. 
Тобто, право вимоги за кредитним договором від 29 вересня 2006 року настало у позивача з 23 жовтня 2006 року.
Крім того, встановлено, що 22 травня 2009 року АТ КБ «ІІриватБанк» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою про звернення стягнення на будинок та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості за цим же кредитним договором від 29 вересня 2006 року. Позивач в позові зазначав, що станом на 06 травня 2009 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість в розмірі 21994,02 доларів США. При цьому, АТ КБ «ПриватБанк» не пред`являв вимог до поручителя - ОСОБА_1 ..
10 лютого 2010 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по цивільній справа № 2-3068/09 за позовом ЗАТ КБ «ІІриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно та було винесено заочне рішення, яким позов задоволено. 
02 серпня 2010 року ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Шабанова А. М. вищезазначене заочне рішення по справі № 2- 3068/09 було скасовано, а 06 вересня 2011 року позовна заява була залишена без розгляду.
30 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ІІриватБанк» заборгованість у розмірі 19124.31 долари США за цим же кредитним договором № DNU0GK00000828 від 29 вересня 2006 року.
11 серпня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подання її до належного суду.
09 листопада 2015 року позивач знову звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з аналогічним позовом (як у справі № 204/4429/15). 
30 листопада 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвала про повернення позовної заяви у зв`язку із порушенням підсудності. 
14 грудня 2016 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, за яким з ОСОБА_2 стягнуто 22874.92 долари США за цим же кредитним договором № DNU0GK00000828 від 29 вересня 2006 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в діючій редакції): порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років і дня настання строку (терміну і виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у Банку як кредитора сплинув строк пред`явлення вимоги до поручителя - ОСОБА_1 , у в зв`язку з чим порука за договором від 29 вересня 2006 року є припиненою та позивач не має права вимоги, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про застосування до вказаних правовідносин наслідків пропуску Банком строку позовної давності, так як в даному випадку підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, є припинення поруки, а позовна давність може застосовуватись при обгрунтованості позовних вимог.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску Банком строків позовної давності.
Доводи апелянта в скарзі про те, що порука не є припиненою та є дійсною на час пред`явлення позову, оскільки день настання терміну повернення кредиту визначено пунктом 1.1 кредитного договору - 29 вересня 2026 року включно, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як банк змінив строк виконання основного зобов`язання, звернувшись вперше до суду в травні 2009 року. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести відповідальність перед кредитором за основним зобов`язанням». 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку, саме з підстав припинення поруки.
Оскаржуване рішення в частині застосування наслідків пропуску строків позовної давності підлягає скасуванню, а в іншій частині, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” – задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності.
В іншій часині — рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко