ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4347/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 09.07.2020 №0126320120, №0127320120, №0128320120.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи. 
Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що відповідачем встановлено факт здійснення позивачем 27.03.2020 роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій, що підтверджується наявними копіями розрахункових документів.
Окрім того, вказує, що позивачем здійснено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
05 травня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Позивач зазначає, що відповідачем жодним чином не доведено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, оскільки відповідний фіскальний чек підтверджує лише факт реалізації останніх, а не факт споживання алкогольних напоїв на місці реалізації.
Також, позивач вказує, що отримані ним ліцензії мають дію по 27.03.2020 року, тому саме 23.07.2020 року є останнім днем дії відповідної ліцензії. 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та основним видом діяльності згідно кодів КВЕД є 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».
Головним управлінням ДФС у Черкаській області видано позивачу: ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами НОМЕР_2 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , торговий павільйон); ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_4 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , торговий павільйон).
Крім того, Головним управлінням ДПС у Черкаській області видано позивачу: ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами НОМЕР_5 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , торговий павільйон); ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_3 (термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2021, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , торговий павільйон).
На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11, п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.06.2020 №660 та направлень, у період з 03.06.2020 по 12.06.2020 відповідачем проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за місцем фактичного здійснення позивачем діяльності, а саме: АДРЕСА_1 . Результати перевірки оформлені актом від 15.06.2020 №81/23-00-32-0122/ НОМЕР_1 .
Зазначеною перевіркою встановлено факт здійснення позивачем 27.03.2020 роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій, що підтверджується наявними копіями розрахункових документів, чим порушено вимоги частини двадцятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Крім того, позивачем здійснено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
На підставі виявлених порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 09.07.2020 №0126320120, №0127320120, №0128320120.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що роздрібна торгівля тютюновими виробами та алкогольними напоями здійснювалась позивачем 27.03.2020 у період дії ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами НОМЕР_6 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020) та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_4 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020). 
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом не доведено факт продажу позивачем алкогольної продукції на розлив для споживання на місці, а матеріалами справи, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки він має відповідну ліцензію, а відтак підстави для застосування до неї фінансових санкцій передбачених ст. 17 Закону №481-95-ВР у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. Відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює  Податковий кодекс України.
За правилами пункту  75.1 статті 75 Податкового кодексу України  (далі - Кодекс або  ПК України  або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт  75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
У свою чергу, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, регулюються  Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  передбачено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
У силу вимог частини дванадцятої  статті 15 вказаного Закону  роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами,    або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
У відповідності до частини двадцять дев`ятої вказаної статті ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Тобто, нормами чинного законодавства передбачені чіткі строки та терміни видачі ліцензій, а саме ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається терміном на один рік.
При цьому, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абзац шостий частини другої  статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).
Зміст вказаної норми свідчить, що законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій.
З матеріалів акту перевірки вбачається, що в ході проведення фактичної перевірки відповідно до баз даних АІС «Податковий блок» 27.03.2020 року встановлено факти роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності дозвільних ліцензій через реєстратор розрахункових операцій (фіскальний № 3000467367 чеки № 11181 від 27.03.2020 09:24:44, № 11182 від 27.03.2020 09:24:52, № 11183 від 27.03.2020 09:25:00, № 11191 від 27.03.2020 09:29:58 та інші) за адресою: АДРЕСА_1 . 
З огляду на вказане, контролюючим органом встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів 27.03.2020, тобто без наявності відповідної ліцензії, а саме: в період її відсутності.
Як не заперечується сторонами, у ФОП ОСОБА_1 були наявні: ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами НОМЕР_2 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , торговий павільйон); ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_4 (термін дії з 27.03.2019 до 27.03.2020, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , торговий павільйон).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що саме 27.03.2020 є останнім днем дії зазначеної ліцензії, а не 26.03.2020 як зазначає податковий орган.
Так, у силу вимог  статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Разом з тим, вказаний Закон не містить норм, які б встановлювала правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом.
У той же час, загальні правила перебігу строків визначені нормами  Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої  статтею 251 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (частина друга цієї статті).
Згідно із  статтею 252 ЦК України    строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
Частиною першою  статтею 254 ЦК України  встановлено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Слід за необхідне зазначити, що згідно із наведеними положеннями Закону вживається поняття «термін дії ліцензії» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, який, відповідно до частини другої  статті 252 Цивільного кодексу України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Тобто, визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення терміну дії ліцензії, отриманої позивачем.
З огляду на наведені вище норми, колегія суддів приходить до висновку про те, що дія вказаних ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами закінчується 27.03.2020 о 24:00, а не 26.03.2020 о 24:00, а отже торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами 27.03.2020 є правомірною.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 803/1800/16.
У даному випадку, терміни дії такої ліцензії особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
З урахуванням наведеного самостійного зазначення контролюючим органом в ліцензії кінцевої календарної дати її дії «до 27.03.2020» та положень  Цивільного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача порушень вимог  Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару в останній день чинності ліцензії - 27.03.2020.
Як наслідок, з огляду на викладені вище висновки, наявні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 09.07.2020 №0126320120, №0128320120.
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 09.07.2020 №0127320120 про накладення на позивача штрафу за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з частиною шостою  статті15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.
Відповідно до частини другої  статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення норм цього  Закону     до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, за порушення вимог  статті 15-3 цього Закону  у розмірі 6800 гривень.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється, також, Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердили  постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854  (далі - Правила).
Згідно з абз.2 п.2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.
Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (п.22 Правил).
З системного аналізу статей  15-3 та  17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  слідує, що до суб`єкта господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення статті 15-3 тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.
Як вбачається з акту перевірки, 03.06.2020 року о 14:43 в торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність позивач, встановлено факт продажу 100 гр. горілки « Графська » на розлив в одноразовий пластиковий посуд для споживання на місці по ціні 20 грн. та 100 гр. солодкої води по ціні 7 грн, про що видано відповідний фіскальний чек № 0000012405 від 03.06.2020 року.
Однак, як вірно вказував позивач, в акті перевірки жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв (горілки) на розлив здійснювався в приміщенні торгівельного павільйону, в якому наявне будь-яке спеціально обладнане місце для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (стіл, стілець, стійка). 
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять лише доказ  продажу позивачем алкогольних напоїв на розлив, проте, доказів споживання таких напоїв на місці будь-якими особами, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційної скарги не надано.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що, в даному випадку, мав місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по справі №820/1335/17 зазначено наступне: «Суд відхиляє доводи відповідача, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт продажу позивачем алкогольного напою для його споживання на місці, оскільки останній може підтверджувати лише факт продажу алкогольного напою, проте не факт споживання його на місці реалізації. Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Під час перевірки посадовими особами не було встановлено факту продажу позивачем алкогольного напою на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), оскільки позивач має відповідну ліцензію».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 15.06.2020 №81/23-00-32-0122/ НОМЕР_1 є необґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення від 09.07.2020 №0127320120, винесене на підставі акта перевірки є протиправним та підлягає скасуванню.
До того ж, колегія суддів наголошує, що Головне управління ДПС у Черкаській області в апеляційній скарзі обмежились фактично лише викладом обставин та норм права, проте не зазначили та не обґрунтували, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що саме не було досліджено судом першої інстанції, чи в чому полягає невідповідність висновків суду обставинам справи.
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга містить інформацію, відображену в акті перевірки, і при цьому, доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку та вірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року - залишити без задоволення. 
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.
Повний текст постанови складено 08 червня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                           Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                 В.О. Аліменко, 

                                                                                                          Н.В. Безименна