П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8577/20	

Категорія: 106030000          Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
          Час і місце ухвалення: 16:21, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 26.02.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів            – Лук`янчук О.В.
                     – Ступакової І.Г.
при секретарі – Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення заробітної плати та надбавок за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Другого прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просив суд:
-          скасувати наказ №192-ОС від 05 серпня 2020 року начальника Другого прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 про звільнення прапорщика ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп."ж" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - як незаконний;
-          скасувати наказ №194-ОС від 06 серпня 2020 року начальника Другого прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 про виключення прапорщика ОСОБА_1 зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення та звільнення в запас Збройних сил України згідно Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за ст. 26 ч.5 п.2 пп."ж" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), без права носіння військової форми одягу, з 06 серпня 2020 року - як незаконний;
-          стягнути з Другого прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь прапорщика ОСОБА_1 не отриману заробітну плату та надбавки за час вимушеного прогулу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що Законом України "Про затвердження указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено указ президента України від 26 листопада 2018 року №393 "Про введення воєнного стану в Україні" з таким застереженням: воєнний стан вводиться в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській. Сумській, Харківській, Чернігівській, а також Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії. У період дії воєнного стану, введеного зазначеним Указом Президента України, часткова мобілізація оголошується Президентом України у строки і в обсягах відповідно до загроз національній безпеці і обороні України.
Отже з дня набрання законом чинності, тобто з 28 листопада 2018 року в Одеській області запроваджено воєнний стан.
Звільнення військовослужбовців з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації врегульовано п.3 ч.5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Позивач вказував, на те, що зазначений пункт не містить такого пп."ж" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.
Таким чином, на думку позивача, в період з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту не допускається.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби є правомірним, проведеним без порушення вимог чинного законодавства України, яке регламентує порядок проходження військової служби, про що свідчить наступне.
На позивача було накладено дисциплінарні стягнення правами начальника Подільського прикордонного загону наступними письмовими наказами: наказ Подільського прикордонного загону №636-аг від 22 червня 2020 року – оголошено дисциплінарне стягнення "догана"; наказ Подільського прикордонного загону №730-аг від 20 липня 2020 року - оголошено дисциплінарне стягнення "сувора догана".
На підставі вищевказаних письмових наказів начальником Подільського прикордонного загону було прийнято рішення щодо звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем та видано наказ начальника Подільського прикордонного загону №192-ОС від 05 серпня 2020 року, згідно якого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп."ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас.
Представник відповідача зазначає, що відповідачем було виконано всі встановлені спеціальним законодавством вимоги (обов`язки) щодо порядку і термінів доведення до позивача рішення про його звільнення, та відпрацьовано і видано документи встановлені спеціальним законодавством.
Представник відповідача вказує на те, що з 17 березня 2014 року згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про часткову мобілізацію", станом на сьогодні, так само як і станом на 06 серпня 2020 року, дату звільнення ОСОБА_1 , в Україні діє особливий період. 
Отже, наразі при розірванні контракту із військовослужбовцем слід керуватись підставами саме п.2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Представник відповідача зазначає, що твердження позивача, що в Одеській і інших областях України відповідно до Указу Президента України від 26 листопада 2018 року №393 введено воєнний стан, який не закінчився демобілізацією, не відповідають дійсності, оскільки воєнний стан припинився після 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року, а саме після закінчення строку, на який його було введено. 
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , про скасування наказів №192-ОС від 05 серпня 2020 року, №194-ОС від 06 серпня 2020 року як незаконних, стягнення заробітної плати та надбавок за час вимушеного прогулу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що звільнення військовослужбовців з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації врегульовано п.3 ч.5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Позивач вказує на те, що зазначений пункт не містить такого пп."ж" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, при вирішенні питання про законність наказів №192-ОС від 05 серпня 2020 року та №194-ОС від 06 серпня 2020 року №79 від 11 квітня 2019 року необхідно було застосувати Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
З`ясовуючи питання про оголошення воєнного стану та мобілізації/демобілізації суд повинен був застосувати п.3 ч.5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Закон України "Про затвердження указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено указ президента України від 26 листопада 2018 року №393 "Про введення воєнного стану в Україні" з таким застереженням:
воєнний стан вводиться в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській, Сумській, Харківськії). Чернігівській, а також: Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії;
період дії воєнного стану, введеного зазначеним Указом Президента України, часткова мобілізація оголошується Президентом України у строки і в обсягах відповідно до загроз національній безпеці і обороні України.
В ст. 1 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено:
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано:
демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймав Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державно влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу;
Згідно зі ст. 11 вказаного закону України, рішення про демобілізацію, із внесенням його на затвердження Верховною Радою України, приймає Президент України.
Пунктом 1 Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію", яким було постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, та у п.9 визначено, що цей Указ набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.
Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 15 січня 2015 року, яким було затверджено Указ Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію". У п.2 цього Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.
Отже, мобілізація та оголошення мобілізації завершується демобілізацією, а проведення демобілізації та приведення чисельності ЗСУ до потреб мирного часу можливе лише на підставі законів України. На теперішній час навпаки тимчасово збільшено чисельність збройних сил України.
До цього часу не приймалось закону України про демобілізацію або зменшення чисельності Збройних Сил України.
Звільнення військовослужбовців з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації врегульовано п.3 ч.5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У відзиві Подільського прикордонного загону на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, в повній мірі відповідають обставинам справи. Рішення суду першої інстанції ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Відповідно до наказу Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби від 22 червня 2020 року за №636-аг, за порушення ст.ст. 11, 17, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п.п.6, 7, 11 глави 2, п.10 глави 5, розділу II "Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1391/27836, інспектору прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів прикордонної служби "Великокомарівка" (тип В) прапорщику ОСОБА_1  оголошено "догану".
Відповідно до наказу Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби від 20 липня 2020 року за №730-аг, за порушення ст.ст. 11, 12, 14, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Розпорядження начальника Подільського прикордонного загону №Т/12-1186 від 30 червня 2020 року "Про організацію засідання атестаційної комісії" інспектору прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів прикордонної служби "Великокомарівка" (тип В) відділу прикордонної служби "Велика Михайлівка" прапорщику ОСОБА_1 , оголошено "сувору догану".
З огляду на протокол №31 від 23 липня 2020 року засідання атестаційної комісії Другого прикордонного загону, затвердженого начальником Другого прикордонного загону 23 липня 2020 року, комісія постановила клопотати перед начальником загону щодо попередження про звільнення військовослужбовця прапорщика ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за ст. 26 ч.5 п.2 пп."ж" - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Відповідно до аркуша попередження від 23 липня 2020 року, начальником прикордонного загону проведена бесіда з прапорщиком ОСОБА_1 з питання звільнення в запас Збройних Сил України за ст.26 ч.5 п.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Судом першої інстанції також встановлено зі змісту аркуша, що позивач не висловив ані свого ставлення, ані прохань, зауважень до звільнення. 
Також, з огляду на наданий позивачем витяг з послужного списку, 23 липня 2020 ОСОБА_1 ознайомлений зі стягненнями, накладеними відповідно до наказів №636-аг від 22 червня 2020 року та №730-аг від 20 липня 2020 року.
05 серпня 2020 року складено подання про звільнення прапорщика ОСОБА_1 .
Згідно з наказом начальника Другого прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 серпня 2020 року №192-ОС, прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів прикордонної служби "Великокомарівка" (тип В) відділу прикордонної служби "Велика Михайлівка" І категорії (тип Б), звільнено з військової служби за пп."ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас без права носіння військової форми одягу. 
Підстава: протокол засідання атестаційної комісії Другого прикордонного загону від 23 липня 2020 року №31, аркуш попередження про звільнення від 23 липня 2020 року, подання на звільнення від 05 серпня 2020 року.
Згідно з відміткою від 05 серпня 2020 року, позивач відмовився від підпису наказу.
Відповідно до наказу начальника Другого прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06 серпня 2020 року №194-ОС, прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення.
Згідно з відміткою, вчиненою особисто позивачем, ОСОБА_1 06 серпня 2020 року ознайомлений зі змістом наказу №194-ОС від 06 серпня 2020 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час звільнення позивача з військової служби в Україні діяв особливий період. Позивач у червні та липні 2020 року притягувався до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наказів №636-аг від 22 червня 2020 року та №730-аг від 20 липня 2020 року. Доказів на підтвердження оскарження та скасування дисциплінарних стягнень застосованих до позивача згідно з вказаними наказами ОСОБА_1 суду не надав.
Отже, оскаржуваний наказ про звільнення позивача з військової служби прийнято правомірно, законно, обґрунтовано у відповідності до вимог п.284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 та пп."ж" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, пп."ж" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п.п.3-5 ч.1 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п.36 розділу ІІ, п.284 розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наполягає на тому, що до демобілізації така підстава для звільнення як систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем визначена пп."ж" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є незаконною.
Колегія суддів зазначає, що ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено підстави для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, в залежності від трьох видів правових режимів в країні, а саме: 
1) у мирний час;
2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації);
3) з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації.
Отже, колегія суддів вважає що визначальними обставинами при розгляді даної справи є правовий режим, який діяв в Україні під час звільнення позивача.
Відповідно до п.п.3-5 ч.1 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
З моменту прийняття Президентом України Указу від 17 березня 2014 року №1126-VII "Про часткову мобілізацію" Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду.
Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII оголошено часткову мобілізацію.
У листі Верховного Суду від 13 липня 2018 року №60-1543/0/2-18 зазначено, що Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття "особливий період" в постанові від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження №61-1664св17). Згідно з позицією Верховного Суду особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014.
Згідно листа Міністерства оборони України від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417, скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента "Про демобілізацію" після стабілізації ситуації на Сході України.
Станом на час виникнення спірних правовідносин указу про демобілізацію, як і будь-яких інших розпорядчих актів, які можна було б трактувати, як такі, що припиняють дію особливого періоду Президентом України не видавалося.
Згідно з п.1 Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", затверджено Законом №2630-VIII від 26 листопада 2018 року, введено в Україні воєнний стан із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", затверджено Указ Президента України від 26 листопада 2018 року №393 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого:
воєнний стан вводиться в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській, Сумській, Харківській, Чернігівській, а також Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії.
у період дії воєнного стану, введеного зазначеним Указом Президента України, часткова мобілізація оголошується Президентом України у строки і в обсягах відповідно до загроз національній безпеці і обороні України.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що на території Одеської області був введений воєнний стан у період із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року.
Таким чином, враховуючи положення Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц, особливий період станом на дату виникнення спірних правовідносин діяв та продовжує діяти і на даний час, до моменту демобілізації.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що звільнення позивача з військової служби відбулось саме під час дії особливого періоду, а не в період введення воєного стану до оголошення демобілізації.
Позивачем не оспорюється правомірність притягнення його у червні та липні 2020 року до дисциплінарної відповідальності.
Згідно пп."ж" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), зокрема, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч.7 ст. 26 цього Закону).
Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі Положення №1115/2009) визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
Згідно з п.36 розділом ІІ Положення, про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування військовослужбовець письмово попереджається начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу за контрактом, у строк, встановлений законодавством.
Відповідно до п.284 розділу XII Положення, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції правомірність, законність та обґрунтованість застосування положення п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.