Справа № 163/3149/20  Провадження № 33/802/363/21 	Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С. 	
Категорія: ст.472 МК України 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 ,
захисника – Кривошея А.М.,
розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Є.Погребняка на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Даною постановою провадження у справі за протоколом про порушення митних правил № 0770/20500/20 щодо  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками ст.472 МК України закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Згідно з протоколом про порушення митних правил від 16.10.2020 № 0770/20500/20, 16 жовтня 2020 року, прямуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм рейсового автобуса "EOS", номерний знак НОМЕР_1 , сполученням "Гдиня-Кропивницький", ОСОБА_1 вказав у власній митній декларації про відсутність товарів, не задекларувавши за встановленою формою ручну клейову машину в розібраному вигляді вартістю 64 401 гривня, що знаходилась в салоні автобуса і була виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.
На вищевказане рішення суду Волинською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ст.472 МК України, накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті та стягнути витрати за зберігання товару на складі митного органу.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1  та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу і просили рішення судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, при постановленні рішення судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.
Висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами.
Згідно із ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Положення ст.489 МК України регламентують, що при розгляді справи про порушення митних правил повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Стаття 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Згідно із ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частина 1 ст.318 МК України передбачає, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вилучені товари не належали ОСОБА_1 та іншому водію ОСОБА_2 , а переміщувались ними двома з ознаками несупроводжуваного багажу.
При цьому кожен з них не вказав у власній митній декларації наявність такого несупроводжуваного багажу в будь-якій кількості та вартості.
Так, відповідно до протоколу про порушення митних правил, письмових пояснень ОСОБА_1 та іншого водія ОСОБА_2 , в салоні автобуса під час митного контролю була виявлена ручна клейова машина в розібраному вигляді вартістю 64 401 гривня (а.с.1-3).
Вказаний факт стверджується і висновком експерта СЛЕД Держмитслужби №1420003301-0962, згідно з яким вартість машини визначено у 64 401 гривню або 1 941,17 євро за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2020 року.
Місцевим судом досліджені пояснення ОСОБА_3 , який вказав, що переміщувані товари йому не належать, отримані ним в Республіці Польща, переміщувались з метою передачі в Україні іншим особам.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 пояснили, що вони прийняли до перевезення коробку із запчастинами (а.с.7, 10).
А одержувач вказаних товарів ОСОБА_4 надав докази на підтвердження того, що товари для перевезення були передані ОСОБА_2 .
З урахуванням наведених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого переконання, що через неконкретність та суперечність змісту протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , зробити висновок про наявність в діях останнього складу порушення митних правил неможливо, а тому вважає, що довести провину ОСОБА_1 у порушенні митних правил, які ставляться йому у провину, неможливо. 
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, належними і допустимими доказами не доведена. 
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.
З огляду на наведене, постанова суду є законною та обґрунтованою, а законних підстав для її скасування з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Є.Погребняка – залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області 25 березня 2021 року щодо  ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов