КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
                                                  Апеляційне провадження № 22-ц/824/4829/2021                   
                                                                                                                    справа № 752/10037/18
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 8 червня  2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                         Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
 
Розглянувши  в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою директора Підприємства об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» Філіпа С.Ю. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року, постановлене суддею Колдіною О.О.  по справі за позовом Підприємства об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» до ОСОБА_1 про звільнення займаного приміщення, стягнення заборгованості з орендної плати, неустойки,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У травні 2018 року позивач Підприємство об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.03.2019 року просило зобов`язати звільнити і повернути раніше орендоване приміщення та передати його Орендодавцю/Позивачу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути заборгованість за орендною платою в розмірі 5147 гривень 10 копійок, неустойку, нараховану відповідно до ст.785 ЦК України в розмірі 82 353 гривня 60 копійок та судові витрати у справі, обґрунтовуючи тим, що 22.03.2017 р. між Київським учбово-виробничим підприємством № 1 Українського товариства сліпих та ОСОБА_1 укладено Договір оренди нежилого приміщення № 8, відповідно до якого відповідач згідно приймально-здавального акту прийняла у тимчасове строкове платне користування приміщення під склад площею 90,3 кв.м. (3-поверх млина). 31.12.2017 р. закінчився строк дії Договору оренди. 14.12.2017 р. відповідачу надіслано листа, в якому повідомлено про необхідність до 03.01.2018 р. повернути орендоване майно Орендодавцю. Позивач посилається на те, що з жовтня 2017 р. відповідач не сплачує за надання послуг оренди, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 5 147 гривень 10 копійок. На підставі положень ст.785 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача у зв`язку з неповерненням орендованого майна неустойку.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, 08.02.2021 року директор Підприємства об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» Філіп С.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким задовольнити позов повністю, стягнувши на користь позивача 111 613,10 грн., в тому числі заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 5 147,10 грн., неустойка на підставі ст. 785 ЦК України у розмірі 102 942 грн., 3524 грн. судового збору. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 286 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору оренди приміщень від 22.03.2017 р. Зазначає, що в даному випадку спочатку було надано майно у користування відповідно до акту здачі-приймання від 01.03.2017 року, потім було здійснено орендну плату 17.03.2017 року і потім було укладено договір оренди № 8 від 22.03.2017 року, яким визначено його чинність з 01.03.2017 року. Одним з доказів, що сторони уклали дійсний правочин, бажали настання реальних наслідків, та факту належної передачі майна є внесення орендної плати відповідачем 30.05.2017 року, 05.05.2017 року, 21.08.2017 року, 02.10.2017 року відповідно до акту звірки розрахунків, який залишився поза увагою суду першої інстанції. Вказує, що в договорі було дійсно допущено механічну помилку у зазначенні поверху орендованого приміщення, однак це не спростовує фактичної передачі майна.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,  що позивачем не доведено факт передачі приміщень в оренду за Договором від 22.03.2017 р., а вимоги щодо стягнення заборгованості за орендною платою та неустойки в зв`язку з неповерненням орендованих приміщень є взаємопов`язаними безпосередньо з встановленням факту оренди таких приміщень.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції  оскільки суд неповно встановив  обставини справи, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Як вбачається із матеріалів справи 22.03.2017 р. між Київським учбово-виробничим підприємством № 1 УТОС та ОСОБА_1 укладено Договір № 08 оренди нежилого приміщення, відповідно до якого Орендар прийняв у тимчасове строкове платне користування приміщення згідно приймально-здавального акту за адресою: АДРЕСА_1 , УВП № 1 УТОС, загальною площею приміщення 90,3 кв.м.: приміщення під склад на 3-му поверсі млина- договір № 8 оренди нежилого приміщення від 22.03.2017 року ( а.с.5) 
Строк оренди визначено до 31 грудня 2017 року.
Згідно п.3.1 Договору оренди приміщення та майно, що орендуються, передаються Орендодавцем та приймають Орендарем протягом 3-х днів з моменту укладання цього Договору.
Протягом строку, визначеного в п.3.1 Договору Орендодавець повинен звільнити приміщення, що орендується та підготувати його до передачі Орендарю.
В силу п.3.3 Договору оренди № 08 передача приміщення і майна, що орендується, здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу таких в оренду. 
Відповідно до п.5.1 Договору сторони погодили, що розмір орендної плати за 1 кв.м складає: приміщення під склад площею 90,3 кв.м. 19 грн (з ПДВ) - (3 поверх млина), а всього 1715,780 грн. за місяць.
Відповідно до п.8.1 Договору після закінчення строку оренди Орендар зобов`язаний передати Орендодавцю  приміщення, що орендується протягом 3-х днів з моменту закінчення договору оренди за актом передачі. Орендар зобов`язаний виїзати з приміщення, що орендується та підготувати його до передачі Орендодавцю.
Згідно з ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
            Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною першою ст. 526  ЦК  України  передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст.785  ЦК  України у разі припинення  договору  найму наймач зобов`язаний повернути  наймодавцеві  річ у стані ,  в якому  вона  була  одержана,  з урахуванням  нормального  зносу,  або  у стані,  який було  обумовлено  в договорі.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з позовної заяви, позивач просить зобов`язати відповідача звільнити і повернути раніше орендоване за договоіром оренди № 08 від 22.03.2017 р. приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 90,3 кв.м. (3-поверх млина).
 Посилання  відповідача на те, що  матеріали справи не містять акту здачі-приймання даного приміщення, який сторони мали підписати на виконання п.3.3 Договору оренди, що б свідчило про фактичну передачу вказаних приміщень Орендарю,  не може бути прийнято до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи  ОСОБА_1 не оспорює той факт, що вона орендувала у позивача приміщення під свої особисті потреби для ведення бізнесу паралельно працюючи в УВП  №1 УТОС. 
Колегія суддів  вважає, що долучений до матеріалів справи приймально-здавальний акт від 01.03.2017 р. відповідно до якого Київське УВП № 1 УТОС передало ФОП ОСОБА_1 в оренду приміщення на 2 поверсі млина, площею 90,3 кв.м. для використання під склад,   підтверджує факт передачі приміщень за договором від 22.03.2017 р., оскільки  хоч даний акт підписаний до укладання Договору оренди № 08, однак, він свідчить про те, що приміщення передані в користування ОСОБА_1 були. 
Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків з ОСОБА_1 за період з 01.03.2017 року по 31.12.2017 року  орендна плата була сплачена ОСОБА_1 17.03.2017 року, а лише 22.03.2017 року було підписано договір оренди ( а.с.12)
Внесення орендної плати  відповідачкою в обумовленій договором сумі також на думку суду свідчить про  дійсність укладеного договору між сторонами,  умови якого сторонами  фактично виконувалися.
Відтак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог позивача про звільнення займаного приміщення, стягнення заборгованості з орендної плати, неустойки, оскільки судом встановлено , що між сторонами існували договірні стосунки, що підтверджується копією договору підписаного як позивачем так і ОСОБА_1 , актом прийому-передачі приміщення, сплатою відповідачем орендної плати за користування орендованим приміщенням, тому позовні вимоги позивача колегія суддів вважає доведеними та такими , що підлягають задоволенню.
Відповідач на підтвердження своїх доводів  жодних доказів не надала, приміщення, які вона займає та відмовляється їх звільнити, належать позивачу, відповідач після закінчення договору оренди займає їх неправомірно, а тому повинна звільнити спірне приміщення та сплатити  на користь позивача неустойку  у розмірі подвійної облікової ставки НБУ як передбачено договором. 
За таких обставин колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь Підприємства обєднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих»  неустойку за один рік у розмірі 51 471 гривна.
В задоволенні вимог про стягнення орендної плати повинно бути відмовлено, оскільки договір оренди закінчився 31.12.2017 року  і стягнення орендної плати поза межами договору  задоволенню не підлягає.
Доводи відповідача про те, що вона зробила ремонт у спірних приміщеннях, вклала особисті кошти, так як орендує їх з 2006 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до п.8.5 Договору після закінчення строку дії договору оренди усі невіддільні від приміщення поліпшення, зроблені Орендарем, переходять у власність орендодавця безкоштовно.
 Оскільки суд частково задовольняє  вимоги позивача, то з відповідача на користь позивача  стягує судові витрати у  розмірі 8 810 гривень.
 
Керуючись ст.  367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

                                                               ПОСТАНОВИЛА:
            
Апеляційну скаргу директора Підприємства об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» Філіпа С.Ю.  задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року  скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Підприємства об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» задовольнити частково.
Зобовязати ОСОБА_1 звільнити приміщення за адресою АДРЕСА_1 , площею 90, 3 кв.м. ( млин) та передати його орендодавцю Підприємству об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих» 51471 гривну неустойки за порушення умов договору та 8 810 гривень судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.
            Повний текст постанови виготовлено  8 червня  2021 року.

 
 
Суддя - доповідач:    

                          
Судді: