П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        11 травня 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 359/827/20
Номер провадження  22-ц/824/6968/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Головачова Я. В., Шахової О. В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Журавського В. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки пені за прострочення сплати аліментів, 
в с т а н о в и в :
 
У  січні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до  ОСОБА_3 , з урахуванням подальших уточнень, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим провадженням № 51039794 за виконавчим листом № 2/359/1511 від 03 вересня 2013 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на родження та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 103 300 грн.; стягнення судових витрат.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 листопада 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб від якого сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
22 березня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. 
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. 
 
Рішенням Бориспільськго міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року, з урахуванням рішення Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня по серпень 2017 року в розмірі 4 060 грн.; та 31 806 грн. інфляційних втрат. Разом з тим, ані заборгованості по аліментам, ані пені  та інфляційних витрат відповідачем сплачено не було.
 
Позивач зазначає, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 січня 2020 року становить 103 300 грн.
 
Позивач зазначає, що з червня 2013 року по 01 січня 2020 року відповідач не в повному обсязі сплачував  аліменти, у зв`язку з чим, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 196 СК України позивач вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню. 
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2021 року (а.с. 84-88) позовні вимоги ОСОБА_2 ,  задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 36 150 грн.
 
В задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у більшому розмірі, відмовлено.
 
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 361 грн. 45 коп.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 13 березня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне та неповне дослідження доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що борг по аліментам утворився з червня 2013 року та не був погашений до січня 2018 року. В подальшому, борг погашався частково, як відображено у розрахунку заборгованості наданого позивачем. 
 
Скаржник зазначає, що відповідача було притягнуто до відповідальності за прострочення сплати аліментів за період з 19 січня 2017 року по 11 серпня 2017 року, тобто пеня за прострочення сплати аліментів була нарахована по серпень 2017 року. Проте заборгованість, яка утворилась з червня 2013 року відповідачем погашена не була.
 
Таким чином, при розрахунку пені позивачем було взято розмір заборгованості по аліментам з червня 2013 року, але сама пеня розраховувалась з вересня 2017 року, з урахуванням дат часткового погашення боргу.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
 
04 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.
 
З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Відповідач зазначає, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області було розглянуто спір про стягнення з відповідача пені зі сплати аліментів. Таким чином, питання щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яка утворилась за період з 03 квітня 2013 року по 26 жовтня 2017 року вже було розглянуто в судовому порядку.
 
20 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив від скаржника з відповідними підтвердженнями про направлення його відповідачу з якої вбачається, що скаржник не погоджується з позицією відповідача викладеною у відзиві на апеляційну скаргу. 
 
Скаржник зазначає, що з січня 2017 року відповідачу було відомо про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, така заборгованість відповідачем сплачена не була.
 
Скаржник зазначає, що період за який обчислюється розмір пені - з вересня 2017 року, оскільки рішенням апеляційного суду відповідачу було нараховано пеню по сплаті аліментів за період по серпень 2017 року. 
 
На думку скаржника, відповідачу було відомо про наявність постанови про накладення штрафу від 02 липня 2019 року, про що останнім не було повідомлено суду першої інстанції. Разом з тим, на даний час наявний спір щодо скасування вказаної постанови, який ще не вирішено судом.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідача вже було притягнуто до відповідальності за прострочення сплати аліментів, у зв`язку з чим, розрахунок пені за прострочення сплати аліментів має здійснюватися, починаючи з жовтня 2017 року, що враховуючи висновки Верховного Суду викладені у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц становитиме 36 150 грн.  
 
Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 14-15).
 
Постановою головного держаного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 06 травня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51039794 з виконання виконавчого листа виданого на примусове виконання заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року (а.с. 23).
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року стягнуто з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 31 806 грн. інфляційних втрат за призначеним розміром аліментів, 2 720 грн. пені за несвоєчасно сплачені аліменти, а всього 34 526 грн. (а.с. 16-17).
 
Рішенням Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року змінено в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнуто з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 4 060 грн. В іншій частині рішення суду, залишено без змін (а.с. 18-20)
     
 Постановою головного держаного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56116611 з виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за призначеним розміром аліментів у сумі 31 806 грн. (а.с. 24).
 
Постановою головного держаного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56121099 з виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 4 060 грн. (а.с. 25).
 
Із довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 03 квітня 2013 року по 21 грудня 2019 року № 48733 від 20 грудня 2019 року вбачається, що у ОСОБА_3 наявна заборгованість по аліментам яка станом на 01 вересня 2016 року складає 81 800 грн., а за період з вересня по грудень 2016 року - 8 000 грн. (а.с. 28).
 
Постановою головного держаного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 березня 2020 року виправлено арифметичну помилку, зокрема, у довідці-розрахунку № 48733 від 20 грудня 2019 року, вказавши суму заборгованості 103 300 грн. (а.с. 54-55).
 
Так, статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
 
 Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
 
Частиною 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
 
Відповідно до приписів ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів
 
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.
 
При розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
 
Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Так, згідно висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
 
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
 
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
 
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
 
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
 
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
 
Так, із довідки-розрахунку заборгованості № 48733 від 20 грудня 2019 року вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів за: жовтень 2017 року сплачено боржником у січні 218 року, таким чином, кількість прострочених днів становить 61, в такому випадку пеня за прострочення сплати аліментів становить 1 220 грн. (2 000 грн. х 61 х 1 %); заборгованість за листопад 2017 року сплачена у липні 2018 року, кількість днів прострочення - 212, пеня становить 4 240 грн. (2 000 грн. ? 212 ? 1%); заборгованість за грудень 2017 року сплачена у липні 2018 року, кількість днів прострочення - 263, пеня становить 5 260 грн. (2 000 грн. ? 263 ? 1%); заборгованість за квітень 2018 року сплачена у січні 2019 року, кількість днів прострочення - 245, пеня становить 4 900 грн. (2 000 грн. ? 245 ? 1%); заборгованість за червень 2018 року сплачена у травні 2019 року, кількість днів прострочення - 304, пеня становить 6 080 грн. (2 000 грн. ? 304 ? 1%); заборгованість за вересень 2018 року сплачена у червні 2019 року, кількість днів прострочення - 334, пеня становить 5 460 грн. (2 000 грн. ? 273 ? 1%); заборгованість за грудень 2018 року сплачена у грудні 2019 року, кількість прострочених днів - 334, пеня становить 6 680 грн. (2 000 грн. ? 334 ? 1%); заборгованість за жовтень 2019 частково сплачена у грудні 2019 року (у сумі 500 грн.), кількість днів прострочення - 86, пеня становить 1 290 грн. (2 000 грн. ? 86 ? 1%). За листопад 2019 року боржником не сплачено заборгованість по аліментам, кількість днів прострочення становить 56, пеня становить 1 120 грн. (2 000 грн. ? 56 ? 1%).
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 36 150 грн. 
 
Посилання скаржника на те, що при розрахунку пені позивачем було взято розмір заборгованості по аліментам з червня 2013 року, але сама пеня розраховувалась з вересня 2017 року, з урахуванням дат часткового погашення боргу, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції було здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та є правильним.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
            Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач:                                                                            І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           Я. В. Головачов 

                                                                                                                    О. В. Шахова