ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року	Львів	Справа № 1340/3721/18 пров. № А/857/7464/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Качмара В.Я. 
з участю секретаря судового засідання     Михальської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (суддя першої інстанції Карп`як О.О., м. Львів, повний текст складено 02.03.2021)

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у повному обсязі; винесення окремої ухвали на керівника Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області ОСОБА_2 та посадових осіб за бездіяльність і невиконання рішення суду. 
Заява обґрунтована тим, що відповідачем не повному обсязі виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року заяву задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 17.12.2018 року у справі № 1340/3721/18. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погодившись із ухвалою, вважаючи таку постановлену з неповним дослідженням доказів, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального  права, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу в частині задоволення вимог та в скасованій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог повністю. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення. З 01.04.2019 розмір пенсійної виплати становить 3536,03 грн. Доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 04.03.2019 року в сумі 12256,58 грн. буде виплачена позивачу після виділення коштів з Державного бюджету України. Інформація щодо рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року у справі № 1340/3721/18 внесена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
У судовому засіданні представник відповідача Кожухар І.І. підтримала вимоги апеляційної скарги та надала пояснення, аналогічні викладеним в ній.
Позивач заперечила вимоги апеляційної скарги, просила суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 01.01.2016. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду від 17.12.2018 набрало законної сили 28.03.2019.
На виконання вказаної постанови Львівським окружним адміністративним судом 03.05.2019 видано виконавчий лист №1340/3721/18.
Постановою державного виконавця від 16.05.2019 відкрито виконавче провадження (ВП№ 59127578) з виконання вказаного виконавчого документа, та зобов`язано боржника виконати рішення суду. 
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у листі від 31.05.2019 № 13725/03.29-15, який був адресований Державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби, вказано наступне: «З 01.04.2019 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить - 3536,03 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 05.03.2019 (дня набрання рішення законної сили) по 31.03.2019 в сумі 279,97 грн., виплачена ОСОБА_1 відомостями квітня 2019 року. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.01.2016 по 04.03.2019 в сумі 12256,58 грн. буде виплачена ОСОБА_1 в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». 
29.08.2019 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області державним виконавцем було скеровано вимогу, в якій було зобов`язано виконати рішення суду. 
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у листі від 20.09.2019 за №24828/03.29-15, який був адресований державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби зокрема, вказано: «За період з 01.01.2016 по 04.03.2019 в сумі 12256,58 грн. буде виплачена ОСОБА_1 в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2020 №649». 
На адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 03.10.2019 та 01.11.2019 року державним виконавцем повторно скеровані вимоги державного виконавця, в яких зобов`язано виконати рішення суду. 
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у листі від 19.11.2019 за № 31530/03.29-15, який був адресований державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби, зокрема вказано, що доплату пенсії ОСОБА_1 по рішенню суду за період з 01.01.2016 по 04.03.2019 в сумі 12256,58 грн. включено до реєстру судових рішень № 42315.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2016, відповідачем не виконано. Враховуючи приписи ст. 382 КАС України та вказані обставини необхідно встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. При цьому, суд не вбачає підстав, визначених ст. 249 КАС України, для постановления окремої ухвали. 
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами. 
Отже, даними нормами встановлено в імперативній формі обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, та обов`язковість виконання цього рішення особою, визначеною судом. 
Також ст. 129-1 Конституції України передбачає здійснення судом контролю за виконанням судового рішення. 
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (частина 2 статті 382 КАС України)
За наведеного правового регулювання, заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає вирішенню судом, який розглянув справу по суті та прийняв рішення не на користь суб`єкта владних повноважень.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого врегульований ст. 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Як зазначено вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року, яке набрало законної сили, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 01.01.2016.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення. Доплата пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду за період з 01.01.2016 по 04.03.2019 року, згідно розрахунку становить 12256, 58 грн.
Однак, вказана сума на даний час ОСОБА_1 не виплачена. 
Вказані обставини не спростовуються матеріалами справи, доказів протилежного відповідач не надав.
Отже, рішення суду від 17.12.2018 в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2016 відповідачем не виконано.
При цьому твердження відповідача про те, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення суду був здійснений в порядку, встановленому законодавством, та в межах повноважень управління, а також посилання відповідача на те, що виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, є безпідставними, оскільки положення ст. 129-1 Конституції України та ст. 14 КАС України свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. 
Крім того, колегія суддів вважає необхідним застосувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», у п. 40 якого зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу – у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, – і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції. 
Оскільки встановлено факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в даній справі, судом першої інстанції правильно задоволено частково заяву ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 17.12.2018 року у справі № 1340/3721/18. При цьому, суд правильно зазначив, що відсутні підстави, визначені ст. 249 КАС України, для постановления окремої ухвали. 
Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Керуючись ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 14.05.2021.