Справа № 450/3637/19                        Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/2196/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2021 року м.Львів 

Справа № 450/3637/19
   Провадження № 22ц/811/2196/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 16 березня 2020 року у складі судді   Мельничук І.І., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Олефіра Р.В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -    

встановив:        
23 жовтня 2019 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1773 га, розташована у с. Солонка Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, та передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель. За життя батько склав заповіт та заповів це майно йому ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 в рівних частинах кожному. Спадкодавцеві належали земельні ділянки: площею 0,2216 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4623686600:01:001:0701; площею 0,0606 га (цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623686600:06:000:0214); площею 0,8036 га (цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623686600:08:000:0035), які спадкодавець заповів йому (позивачу). Вказує, що 18 вересня 2019 року він звернувся до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини. У зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини йому відмовлено у оформленні спадкових прав. Стверджує, що для отримання спадщини не мав можливості звернутися у встановлений строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, тривалому відрядженні, вважав, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав з ним. Вказує, що ним пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин. Просить задовольнити позов.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2020 року в позові відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви. Зазначає, що інший спадкоємець - ОСОБА_2 визнає його позов, між ними відсутній спір щодо спадкового майна.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
Із спадкової справи № 157/2019 вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 19 вересня 2019 року. Через пропуск строку на прийняття спадщини за заповітом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 грудня 1978 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач на момент відкриття спадщини з батьком не проживав та протягом встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини із відповідною заявою до нотаріуса не звернувся.
Позивач вказує, що він не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, тривалому відрядженні з метою заробити кошти для життя своєї родини. Окрім того зазначає, що оскільки доглядав батька, думав, що вступить у спадщину автоматично.
Судом відмовлено у задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем не надано доказів наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б перешкоджали протягом шести місяців після відкриття спадщини звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, клопотання про витребування таких чи допит свідків заявлено не було. Визнання позову відповідачем не може бути єдиною та беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог позивача.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
З свідоцтва про смерть від 11 січня 2018 року Серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (актовий запис № 02), вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За життя 13 травня 2014 року спадкодавець склав нотаріально посвідчений заповіт. Він заповів належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1773 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель своїм синам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
9 січня 2018 року ОСОБА_3 склав нотаріально посвідчений заповіт щодо належних йому земельних ділянок, розташованих у с.Солонка Пустомитівського району Львівської області: площею 0,2216 га (кадастровий номер 4623686600:01:001:0701) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0606 га (кадастровий номер 4623686600:06:000:0214), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8036 га (кадастровий номер 4623686600:08:000:0035) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та заповів їх ОСОБА_1 .
Відомості про наявність інших спадкоємців, зокрема, таких, що мають право на обов`язкову частку, відсутні.
Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Позивач зазначає, що він проживав разом із батьком через погіршення стану здоров`я спадкодавця. З грудня 2017 року ОСОБА_3 проживав у позивача за адресою: АДРЕСА_2 . Ці обставини стверджуються актом обстеження житлово-побутових умов від 3 квітня 2017 року та поясненнями відповідача ОСОБА_2 . З довідки Виконкому Солонківської сільської ради №49 від 12 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 займався похороном батька.
Відповідач ОСОБА_2 , який є також спадкоємцем померлого ОСОБА_4 за заповітом і спадкоємцем першої черги за законом, позов визнав. 24 березня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заяву про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 та просив її задовольнити. Це він ствердив у судовому засіданні.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;   у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Перед відмовою позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус не з`ясовував питання про наявність чи відсутність згоди іншого спадкоємця - відповідача ОСОБА_2 на подання заяви про прийняття спадщини позивачем, який пропустив шестимісячний строк подання заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, зокрема, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Докази того, що визнання відповідачем позову суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, у тому числі осіб, які не є учасниками цього судового процесу, - відсутні. 
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись  ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391, 423 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) додатковий строк - 1 (один) місяць з часу набрання судовим рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 8 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді