ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №620/3982/20                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                  Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                      Беспалова О.О.,
                                                                                Грибан І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 23.04.2020 №0027065205 та №0027075205.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 23.04.2020 №0027065205 та №0027075205. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у Чернігівській області подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги дублюють правову позицію відповідача, викладену у відзиві на адміністративний позов від 19.10.2020 вх.№23040/20.
ГУ ДПС у Чернігівській області вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, порушив п. 266.1.1 ст. 266 Податкового кодексу України.
02.04.2021 позив подав відзиву на апеляційну скаргу, в якій звертає увагу, що відповідач в апеляційній скарзі не навів підстав для скасування рішення суду першої інстанції, відтак ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без. змін.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, у власності ОСОБА_1 перебуває 16 об`єктів нежитлової нерухомості, які розташовані на території м. Прилуки Чернігівської області.
У зв`язку з наведеним, 02.05.2019 ГУ ДПС у Чернігівській області винесло позивачу податкові повідомлення-рішення №0013607-5206-2525, №0013621-5206-2525, №0013610-5206-2525, №0013611-5206-2525, №0013619-5206-2525, №0013618-5206-2525, №0013620-5206-2525, №0013613-5206-2525, №0013608-5206-2525, №0013609-5206-2525, №0013617-5206-2525, №0013614-5206-2525, №0013615-5206-2525, №0013622-5206-2525, №0013612-5206-2525 та №0013616-5206-2525, якими йому визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 102 та ст. 114, в порядку ст. 76 Податкового кодексу України, посадовою особою ГУ ДПС у Чернігівській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 вказаного вище податку на нерухоме майно.
За результатами перевірки складено акт від 23.04.2020 №001285/25-01-52- 05/ НОМЕР_1 , у якому зазначено про порушення позивачем термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України. Зокрема, граничним терміном сплати по зазначених вище податкових повідомленнях- рішеннях було 29.09.2019, однак ОСОБА_1 кошти сплачені 03.10.2019 та 25.11.2019.
На підставі викладених, в акті перевірки висновків, ГУ ДПС у Чернігівській області винесло податкові повідомлення-рішення від 23.04.2020 №0027065205 та №0027075205, якими позивачу нараховано штрафні санкцій за порушення строків сплати грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 02.05.2019.
Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені ОСОБА_1 у адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 04.08.2020 №3336/Р/99-00-06-02-04-09 залишені без змін.
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 23.04.2020 №0027065205 та №0027075205. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 23.04.2020 №0027065205 та №0027075205 мають бути скасовані як такі, що прийняті без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень до акта перевірки, що є передумовою прийняття спірних рішень, тобто винесеними передчасно.
Також при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, скористався висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.01.2019 (справа №826/3576/15) та у постанові від 02.09.2020 (справа №808/3853/16).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпунктів 19-1.1.1 та 19-1.1.2 п. l.l ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Порядок проведення камеральної перевірки визначений ст. 76 ПК України, згідно якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу.
Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
При цьому, п. 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в`порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу.
У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.
У свою чергу, відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення- рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано ГУ ДПС у Чернігівській області ні під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, у порушення вищевказаних вимог Податкового кодексу України спірні податкові повідомлення-рішення були складені в один день із актом камеральної перевірки, а саме 23.04.2020, та направлені ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внаслідок допущених відповідачем грубих порушень процесуального закону, позивача було позбавлено можливості надання заперечень (пояснень) на викладені у акті перевірки висновки.
Відтак суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 23.04.2020 №0027065205 та №0027075205 мають бути скасовані як такі, що прийняті без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень до акта перевірки, що є передумовою прийняття спірних рішень, тобто винесеними передчасно.
Крім того, по суті виявлених порушень, колегією встановлено таке.
Порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульований ст. 266 ПК України.
Так, нормами вказаної статті установлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до ЗО календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше ЗО календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Тобто обставини, які зумовлюють застосування до платника податків штрафу, передбаченого вказаною нормою, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов`язання з простроченням строків, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно використав правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.09.2020 (справа №808/3853/16),оскільки її висновок доречний у даній справі, а саме: передумовою для формування та направлення платнику податків податкової вимоги є встановлення факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки.
На підтвердження правомірності нарахування позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій, ГУ ДПС у Чернігівській області зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 02.05.2019, якими ОСОБА_1 було визначено суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, отримані ним 30.07.2019, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. За наведених обставин, відповідач вважає, що позивач мав сплатити узгоджені податкові зобов`язання у строк до 29.09.2019.
У свою чергу, в поданому позові позивач не заперечує, що 30.07.2019 ним було отримано від контролюючого органу поштове направлення, однак наголошує, що воно містило лише одне податкове повідомлення-рішення від 02.05.2019, а саме: №0013607-5206- 2525 на суму 13 971,67 грн., які сплачені ОСОБА_1 у встановлені строки, що не заперечується відповідачем в акті перевірки. Інші 15 рішень відповідача позивач отримав безпосередньо у Прилуцькому управління ГУ ДПС у Чернігівській області.
У зв`язку з наведеним, податкові повідомлення-рішення від 02.05.2019 №0013621- 5206-2525, №0013610-5206-2525, №0013611-5206-2525, №0013619-5206-2525, №0013618- 5206-2525, №0013620-5206-2525, №0013613-5206-2525, №0013608-5206-2525, №0013609- 5206-2525 та №0013617-5206-2525 були ним отримані лише 14.08.2019, а визначені ними грошові зобов`язання сплачені 02.10.2019, на підтвердження чого надано відповідні квитанції.
Разом з тим, податкові повідомлення-рішення від 02.05.2019 №0013614-5206/2525, №0013615-5206-2525, №0013622-5206-2525 та №0013612-5206-2525 позивачу 14.08.2019 вручені не були через відсутність на них підпису уповноваженої особи та печатки контролюючого органу. ОСОБА_1 зазначає, що зазначені податкові повідомлення-рішення ним фактично отримані лише 05.09.2019, а визначені у них зобов`язання сплачені 22.10.2019, на підтвердження чого надано відповідні квитанції.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ключовим у даному спорі є встановлення факту отримання позивачем податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019.
На підтвердження своєї правової позиції ГУ ДПС у Чернігівській області надало копію рекомендованого повідомлення, у якому зазначено про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення. Разом з тим, з його змісту неможливо встановити, що позивачу було надіслано та вручено 30.07.2019 всі 16 податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019, оскільки таку інформацію повідомлення не містить. До апеляційної скарги відповідачем також не надано доказів на підтвердження своєї позиції.
Крім того, в силу наведених вище вимог Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення, прийняті на виконання положень ст. 266 Кодексу, мають надсилатись платникам податку у строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Тобто, у даному випадку - до 01.07.2019.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ДПС у Чернігівській області як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами свою правову позицію та не спростовано наведені ОСОБА_1 у позові доводи.
Відповідно до вимог п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Однак, долучені ОСОБА_1 до позовної заяви податкові повідомлення-рішення від 02.05.2019 №0013614-5206/2525, №0013615-5206-2525, №0013622-5206-2525 та №0013612- 5206-2525 дійсно не містять обов`язкових реквізитів, а саме: відсутній підпис керівника та вони не скріплені печаткою контролюючого органу, що підтверджує аргументи позивача та не спростовано відповідачем.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження надсилання та вручення ОСОБА_1 30.07.2019 всіх 16 податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019, визначені у них зобов`язання є неузгодженим, а тому не набули статусу податкового боргу, що виключає право податкового органу направляти платнику податкову вимогу.
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Підпунктом 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України установлено, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені пп. 266.7.2 п. 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Вказані положення кореспондуються із положеннями п. 126.3 ст. 126 ПК України відповідно до яких у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у повному обсязі та у строки, визначені пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України, було сплачено визначені ГУ ДПС у Чернігівській області у податкових повідомленнях-рішеннях від 02.05.2019 зобов`язання, з урахуванням дати їх фактичного отримання, а тому застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених ст. 126 ПК України, є необґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приймаючи до уваги викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи ГУ ДПС у Чернігівській області не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан