Справа № 161/4525/21  Провадження №33/802/472/21 	Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М. 	
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Філіповича В.Є., розглянувши їх апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 гривень судового збору.
Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 05.03.2021 о 03.03 год. керував автомобілем «Тойота Корола», р.н. НОМЕР_1 по вул. Рівненській, 114 в м. Луцьку з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР України. При цьому, відмовився від огляду на стан сп`яніння у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Філіпович В.Є. вважають постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилаються на те, що судом першої інстанції проігноровано фактичні обставини справи, не враховано думку сторони захисту, невірно оцінено докази. Вказують на те, що в протоколі не відображено дійсні події, які пов`язані з обстеженням ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відсутні підписи свідків. Також зазначають, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а настоював на відібранні у нього біологічних зразків, зокрема крові. Крім того, на вимогу працівників поліції він був змушений був погодитись на проведення огляду за допомогою приладу «Драгер», однак після фото фіксації технічного приладу, однак працівниками медичного закладу було відмовлено в цьому, та зроблено висновок про відмову від проходження огляду. Просять постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Філіповича В.Є., які підтримали апеляцію у повному обсязі, просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, пояснення свідка, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони.
Положення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, регламентують, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526767 від 05 березня 2021 року (а.с.1), який складений поліцейським відносно водія  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в присутності двох свідків, зафіксовано ознаки сп`яніння останнього: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Згідно висновку лікаря КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» № 123 від 05.03.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4). 
Посилання апелянтів на те, що зазначені в протоколі свідки не були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки наявність свідків при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не є обов`язковими.
Із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи (а.с.9) убачається, як після зупинки транспортного засобу, працівник поліції в приступності двох свідків пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак ОСОБА_1 відмовився від такого огляду та наполіг на проведенні огляду в медичному закладі. В подальшому в медичному закладі лікар запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу, однак поведінка ОСОБА_1 , зокрема не виконання вказівок лікаря, які стосувались проходження медичного огляду, об`єктивно визнана як відмова від проходження такого огляду. При цьому ОСОБА_1 не наполягав на відібранні у нього біологічних зразків.
З положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.
Апеляційний суд вважає, що лікар медичного закладу самостійно вирішує порядок проведення огляду на стан сп`яніння та питання про відібрання біологічних зразків і використання спеціальних технічних приладів, визначає обсяг та характер методів дослідження, які є необхідними та достатніми для отримання об`єктивного результату та складання відповідного висновку.
Опитана в суді апеляційної інстанції лікар ОСОБА_3 зазначила, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 своїми діями, які проявились у невиконанні її вимог щодо проходження огляду на стан сп`яніння (не продув прилад Алкотест, координаційні рухи виконував не так як йому говорили) відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, про що вона відповідно зазначила в акті огляду ОСОБА_1 ..
Пояснення лікаря, яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння підтверджуються копією акту огляду ОСОБА_1 №123 від 05.03.2021 (а.с.41) та висновком від 05.03.2021(а.с.4). 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недотримання працівниками поліції порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.
На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та правильно застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Філіповича В.Є. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2021 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                         В.П. Денісов