ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 825/157/16
адміністративне провадження № К/9901/25210/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Державної податкової служби України (далі - ДФС України) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 (головуючий суддя - Лобан Д.В., судді - Бородавкіна С.В., Непочатих В.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 (головуючий суддя - Аліменко В.О., судді - Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі за позовом Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (далі - Підприємство) до Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України (далі - Казначейство), Головне управління ДФС у Чернігівській області (далі - Управління), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року Підприємство звернулось до суду із позовом до ДФС України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Казначейства та Управління, у якому просило: визнати протиправною бездіяльність ДФС України щодо незарахування шляхом незбільшення суми поповнення електронного рахунку Підприємства у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого і водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України; зобов`язати ДФС України зарахувати шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку Підприємства № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 10273903,89 грн. відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Підприємство послалося на те, що у зв`язку з набуттям чинності  Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16.07.2015, доповнено пункт 2001.4 статті  2001 Податкового кодексу України  підпунктом «в». Зазначені зміни спрямовані на впорядкування податкових відносин при використанні субвенції з державного бюджету для сплати податкових платежів відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню». За результатами цих змін на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 2001.3 статті  2001 Податкового кодексу України. Підприємством було отримано субвенцію у загальній сумі 10273903,89 грн. Відповідна сума направлена на погашення заборгованості з податку на додану вартість, проте на сьогоднішній день, вищевказані вимоги законодавства є невиконаними, оскільки вказана сума не була зарахована на електронний рахунок, що спричинило неможливість реєструвати податкові накладні споживачам послуг з серпня 2015 року.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 18.02.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016, позов задовольнив повністю: визнав протиправною бездіяльність ДФС України щодо незарахування шляхом незбільшення суми поповнення електронного рахунку Підприємства у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого і водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України; зобов`язав ДФС України зарахувати шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку Підприємства № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 10273903,89 грн відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375. 

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що відповідачем не було вчинено дій, передбачених пунктом 2001.4 статті  2001 Податкового кодексу України та пунктом 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, оскільки отримані Підприємством бюджетні кошти у вигляді субвенції не знайшли свого відображення на електронному рахунку Підприємства в СЕА з ПДВ.

ДФС України оскаржила рішення судів першої та апеляційної до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 12.07.2016 відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: без здійснення усіх процедур, передбачених Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, поповнення електронного рахунку неможливе де-факто; листом від 25.01.2016 № 02-15/2 ТОВ «Програміка», що є розробником програмного забезпечення ДФС України, підтвердило, що всі пакети коригуючих реєстрів типу 8 були передані Казначейству 18.01.2016, по всіх пакетах інформаційна система ДФС України отримала відповідь про успішну доставку; суди не надали належної правової оцінки положенням пункту 8 договору № 1-25/375 від 16.07.2015, згідно якого кошти перереховуються до спеціального фонду державного бюджету.

У запереченні на касаційну скаргу Підприємство просить суд відмовити у її задоволенні. А рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05.04.2021 прийняв касаційну скаргу ДФС України до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 06.04.2021.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що Підприємство отримало субвенцію у загальній сумі 10273903,89 грн., у тому числі: згідно з договором №1-25/375 від 16.07.2015 - 2518938,15 грн.; згідно з договором №11-25/375 від 26.11.2015 - 5181631,21 грн.; згідно з договором №13-25/375 від 01.12.2015 - 1199403,00 грн.; згідно з договором №25-25/375 від 16.12.2015 - 335137,43 грн.; згідно з договором №28-25/375 від 25.12.2015 - 1038794,10 грн.
Вказану суму перераховано позивачем до загального фонду Державного бюджету України на погашення заборгованості з податку на додану вартість, що підтверджується платіжними дорученнями з відповідним призначенням платежу.
Листом від 19.08.2015 №09/1510 Підприємство звернулось до начальника Управління щодо надання роз`яснень про причини не проведення коштів через електронний рахунок.
Управління листом від 15.09.2015 №4034/8/25-01-15-01-12 звернулось до ДФС України з проханням надати роз`яснення щодо термінів та умов реалізації підпункту «в» пункту 2001.4 статті  2001 Податкового кодексу України  для платників податків - учасників розрахунків з різниці в тарифах відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375, відповідно до якої на рахунки платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість зараховуються кошти, отримані платником податків у рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах.
Листом від 16.09.2015 №2458/10/25-01-15-01-09 Управління надало Підприємству відповідь та повідомилопро звернення Управління до ДФС України щодо надання роз`яснення з порушених платником податків питань та зазначило, що при надходженні роз`яснення від ДФС України Підприємство буде додатково проінформовано.
ДФС України листом від 19.01.2016 №1721/7/99-99-19-03-02-17 надало відповідь на лист Управління від 15.09.2015 №4034/8/25-01-15-01-12 та повідомила, що у разі здійснення Казначейством розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах, такі розрахунки будуть враховані в системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом збільшення показника «Суми поповнення рахунку» в межах проведених розрахунків з податку на суму зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковуються Казначейством до виконання у повному обсязі.
Управління листом від 22.01.2016 №224/10/25-01-15-01-09 на лист Підприємства надало відповідь, у якому зазначило, що у разі здійснення Казначейством розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах, такі розрахунки будуть враховані в системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом збільшення показника 8 попРах в межах проведених розрахунків з податку на суму зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі.
Також, судами було встановлено, що на звернення Підприємства до Казначейства останнє листом від 05.02.2016 № 1008/281-2119 повідомило Підприємство, що на виконання пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, Казначейство, починаючи із 11.12.2015 надавало ДФС України інформацію щодо зарахованих за попередній день сум з податку на додану вартість за результатами проведених розрахунків відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375. На підставі інформації Казначейства про проведення розрахунків ДФС України відповідно до пункту 9 зазначеного Порядку повинна сформувати та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надіслати Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав але не більше суми проведених розрахунків.

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи спірні правовідносини, суди попередніх інстанцій здійснили аналіз приписів пункту 1 Порядку та умов надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015, яким визначався механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах за рахунок джерел, зазначених у  статті 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».
Положеннями  пункту 11 вказаного вище Порядку зазначено, що казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2010 № 1132  і Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Мінфіном. Розрахунки з погашення заборгованості за рахунок джерел, визначених  статтею 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»  проводяться шляхом залучення коштів з єдиного казначейського рахунка.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIIIзапроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість з 1 січня до 1 липня 2015 року (або до дати, визначеної в окремому рішенні Верховної Ради України про скорочення терміну перехідного періоду відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень даного Закону) - у тестовому режимі, з 1 липня 2015 року - на постійній основі.
Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначені Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим  Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569.
За змістом пункту 9 цього Порядку у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами. Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до Державної фіскальної служби у розрізі платників податку не пізніше наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків. На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків. У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС. ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.
Таким чином, зазначеним Порядком визначено певний алгоритм дій органів ДФС України та Казначейством з метою зарахування у поповнення електронного рахунка в системі електронного адміністрування податку на додану вартість коштів, отриманих платником податку в якості субвенції, з подальшим їх спрямуванням відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості.
Періодичність, структура та формат обміну інформацією і реєстрами платників податку, необхідними для функціонування системи електронного адміністрування податку, визначаються ДФС України та Казначейством, встановлені пунктом 3 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10. 2014 № 569, на виконання якого 12.11.2014 між ДФС України та Казначейством укладено угоду про інформаційне співробітництво, сфера дії якої, як обумовлено у цьому пункті, поширюється на відносини щодо обміну інформацією між сторонами, які виникають у їх практичній діяльності при одержанні, використанні, поширенні та зберіганні отриманої інформації.
12.11.2014 сторонами підписано протокол №1 до даної угоди, з урахуванням змін, внесених протоколом від 29.05.2015, згідно з пунктом 3.1 розділу 3 якого, передача інформації відбувається в електронному вигляді засобами інформаційної системи «Єдине вікно подання електронної звітності» (Державна фіскальна служба України) та автоматизованої системи «Є-Казна» (Державна казначейська служба України) із застосуванням криптографічного захисту і використанням електронного цифрового підпису.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно листа Департаменту погашення заборгованостей ДФС України від 26.02.2016 №459/99-99-23-01-18 (з додатками) 18.01.2016 коригуючі реєстри типу 8 були направлені Казначейству в електронному вигляді відповідно до порядку інформаційного співробітництва для відпрацювання, формування транзакцій типу 12 та направлення їх до ДФС для відображення в СЕА, про що Казначейство додатково було повідомлено листом ДФС від 18.01.2016 № 716/5/99-99-23-01-16.
Казначейство листом від 21.01.2016 № 10-08/151-1122    повідомило, що інформація щодо обробки коригуючих реєстрів відсутня.
При цьому, TOB «Програміка», що є розробником програмного забезпечення ДФС України, листом від 25.01.2016 № 02-15/2    підтвердило, що всі пакети коригуючих реєстрів типу 8 були передані Казначейству 18.01.2016, по всіх пакетах інформаційна система ДФС України отримала відповідь про успішну доставку.
Додатково TOB «Програміка» проінформувало, що відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування податку на додану вартість, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби» успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Казначейства зі статусом NEW в полі квитанції  . Всі пакети коригуючих реєстрів з типом 8, передані Казначейству 18.01.2016,  отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи ДФС.
Разом з цим, виходячи з аналізу положень Розділу 2 протоколу №1 від 12.11.2014, з урахуванням змін, внесених протоколом від 29.05.2015,  додатків 1-4 до цього Протоколу (додаток 1, постачальник інформації Державна фіскальна служба України); «Обмін інформацією про стан рахунка у системі електронного адміністрування податку (далі - електронного рахунка)» (додаток 2, постачальник інформації Державна казначейська служба України); «Обмін інформацією про суми податку на додану вартість, які підлягають перерахуванню» (додаток 3, постачальник інформації Державна фіскальна служба України); «Обмін технологічною інформацією про стан функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість» (додаток 4, постачальник інформації Державна фіскальна служба України, Державна казначейська служба України), визначено, що інформація може передаватись з ознакою транзакції « 9» (оновлення документу в картотеці за реєстром). Передача інформації з ознакою транзакції « 8» даними додатками не передбачена.
Таким чином, наявні в матеріалах справи листи  ДФС України Казначейства та ТОВ «Програміка», свідчить про невиконання ДФС України вимог  пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, в частині поповнення електронного рахунку платника податку на додану вартість.
Крім того, суди обгрунтовано відзначили, що Підприємство не є і не може бути учасником відповідних правовідносин між органами виконавчої влади в особі ДФС України, Казначейства та розробника програмного забезпечення діяльності вказаних органів - TOB «Програміка».
З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про визнання протиправною бездіяльності ДФС України щодо не зарахування на рахунок позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.
Таким чином, доводи ДФС України, викладені в касаційній скарзі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухвалених у даній справі рішень судів першої та апеляційної інстанції відсутні. При цьому, посилання скаржника на пункт 8 договору № 1-25/375 від 16.07.2015 спростовуються положеннями пунктів 8, 9 статті 11, пункту 16 статті 14, статті 32 Закону України «Про Державний Бюджету України на 2015 рік», з урахуванням того, що проложеннях пунктів 8 усіх п`яти договорів, на підставі яких Підприємством була отримана субвенція, є ідентичними.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга ДФС України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 - без змін. 

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова