СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р.                                                                   Справа №922/780/21  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І., 
при секретарі судового засідання Ярош В.В.,
учасники провадження у справі – не з`явились, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ «ІНБІКО» (вх.№954Х/1 від 01.04.2021) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/780/21 (м. Харків, суддя Бринцев О.В.),
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНБІКО», м. Харків, 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРЕЙНІЕН КЕПІТЕЛ БІЛДИНГ», м. Харків,
про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 142338,23 грн,

ВСТАНОВИЛА:
11.03.2021 ТОВ «ІНБІКО» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «ЮКБ» про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання виконати умови договору та стягнення 142338,23 грн.
Також ТОВ «ІНБІКО» до позовної заяви додано заяву про забезпечення позову (вх.№780/21), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ЮКБ» до моменту ухвалення остаточного судового рішення у справі та набрання ним законної сили відчужувати будь-яким способом на користь будь-яких осіб майнові права на Об`єкт нерухомості, що є предметом судового розгляду справи, а саме: другий під`їзд блоку громадського призначення у складі комплексу житлових будинків та об`єктів торгово-адміністративного та соціально-культурного призначення з підземною парковкою (II, III черги будівництва) по вул. Серповій в місті Харкові (II черга) на земельних ділянках за кадастровим номером 6310136300:07:006:0050 та за кадастровим номером 6310136300:07:006:0051 (складові елементи Об`єкту нерухомості: усі нежитлові приміщення підвалу, загальною проектною площею 694,05 кв.м; усі нежитлові приміщення першого поверху, загальною проектною площею 540,30 кв.м.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 заяву про забезпечення позову повернуто ТОВ «ІНБІКО».
Позивач з вказаною ухвалою суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.03.2021 у справі №922/780/21 про повернення заяви без розгляду, а вирішення питання про забезпечення позову в рамках справи №922/780/21 за заявою позивача направити до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду. 
В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт посилається на наступне:
- наразі у позивача існує достатньо об`єктивне і обґрунтоване припущення про те, що відповідач може вчинити протиправні дії щодо повторного відчуження придбаних і належних позивачу майнових прав на об`єкт нерухомості – на користь інших третіх осіб;
- забезпечення позову, про яке просив позивач не може порушити права чи інтереси відповідачів, оскільки фактично позивач просить накласти заборону відчуження на власні майнові права;
- у заяві про забезпечення позову позивач ТОВ «ІНБІКО» акцентував увагу на те, що об`єктивної чи виправданої необхідної потреби у проведенні зустрічного забезпечення у справі немає;
- відповідно до вимог господарського процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову є правом суду.
У даній справі підлягає застосуванню практика Верховного Суду у справах №910/3802/19 від 14.08.2019, №924/789/18 від 25.02.2019, №904/661/19 від 18.06.2019 інш.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Призначено справу №922/780/21 до розгляду на 22.04.2021. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
Учасники провадження у справі до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, а саме представники позивача та відповідача отримали копію ухвали суду – 12.04.2021.
Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/780/21 заяву про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заява не містила пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується з огляду на таке.
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було повернуто подану позивачем заяву про забезпечення позову на підставі ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Тобто заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що порядок застосування інституту зустрічного забезпечення унормовано приписами ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.
Виходячи з вищезазначених норм господарського процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду. Відтак колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення не може бути безумовною підставою для її неприйняття та повернення.
Відповідна правова позиція узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №910/6503/19.
Колегією суддів встановлено, що зі змісту заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що дана заява містить інформацію про відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Таким чином, колегія суддів при винесені даної постанови вважає за необхідне враховувати й правову позицію, сформовану Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду та викладену в п. 8.10. постанови від 14.08.2019 у справі №910/3802/19, а саме: «Наведені в касаційній скарзі доводи скаржника (з помилковим посиланням на приписи статті 151 Цивільного процесуального кодексу України) стосовно незазначення в заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів відхиляє, оскільки названа заява таку пропозицію містить.»
Зокрема, у заяві про забезпечення позову позивач просив суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що відсутні підстави для його застосування, у зв`язку з чим зазначена заява формально відповідає вимогам статті 139 Господарського процесуального кодексу України».
Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність в заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення не впливає на вирішення судом питання щодо його застосування. До того ж, положення чинного процесуального закону не встановлюють обов`язку суду у будь-якому випадку при задоволенні заяви про забезпечення позову застосувати інститут зустрічного забезпечення.
Також колегією суддів при прийняті даної постанови, враховано правові позиції, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №924/789/18, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 11.06.2019 у справі № 916/2933/18,  від 14.08.2019 у справі №910/3802/18, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, згідно яких ч.1 ст.141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст.ст.139, 140 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом помилково було повернуто заяву про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі на підставі ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, наведені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про забезпечення позову місцевим господарським судом не було дотримано вимог процесуального закону, що призвело до постановлення помилкової ухвали, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 та повернення матеріалів оскарження до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення позову.
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею матеріалів оскарження для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним заяви, згідно із загальними правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.271, п.6, ч.1, ст.275, п.4, ч.1, ст.280, ст.ст.281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНБІКО» задовольнити. 
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/780/21 скасувати. 
Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 15.03.2021 у справі №922/780/21 направити на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.04.2021.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук