ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року	Львів	Справа № 460/351/21 пров. № А/857/8174/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року в справі №460/351/21 (суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року  ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила: а) визнати  протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладеного у листі №1700-0485-8/33181 від 27.10.2020 щодо утримання пенсії в сумі 52950,58 грн; 
б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повернути загальну суму незаконно утриманих сум пенсій за період з 22.05.2020 по 31.10.2020 відповідно до рішення, викладеного у листі №1700-0485-8/33181 від 27.10.2020.
Рішенням від 17 лютого 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1   подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції на надав правової оцінки обставинам справи, зокрема не звернув уваги на те, що працюючи на посаді прокурора до 04.05.2020 позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України ,,Про прокуратуру”. Після призначення на посаду державного службовця 22.05.2020 пенсія за вислугу років позивачу не призначалася і не змінювалася.
А тому позивач вважає неправильними висновки суду першої інстанції про те, що при зміні лише статусу з прокурора на державну службу, вона втрачає право на отримання пенсії за вислугу років у тому розмірі, в якому вона її отримувала.
Крім того, відсутні докази зловживань з боку позивача, що є підставою для прийняття рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсії, оскільки факт працевлаштування позивача відповідач повинен був встановити на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у яких відображено отримання нею доходу з 22.05.2020 по 31.20.2020. 
Відтак, на переконання апелянта, жодних зловживань, які б призвели до виплати позивачу пенсії в період з 22.05.2020 по 31.10.2020 у більшому розмірі, з її боку допущено не було, а тому правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення щодо стягнення з пенсії сум надмірно виплаченої пенсії у суб`єкта владних повноважень не було.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримуєте пенсію за вислугу років, призначену на виконання судового рішення згідно зі статтею 50-1 Закону України ,,Про прокуратуру” від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, в розмірі 80 % від суми заробітної плати.
06.05.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області через веб-портал надійшла заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з посади начальника відділу прокуратури Рівненської області.
До заяви було долучено копію трудової книжки БТ-І, відповідно до запису 42 якої позивач з 04.05.2020 звільнена з посади начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Рівненської області та органів прокуратури (Наказ № 353к від 30.04.2020).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви та поставлено ознаку ,,не працює з 05.05.2020”, що підтверджується рішенням №956120826263 від 12.05.2020.
19.10.2020 позивач звернулася із заявою для проведення перерахунку пенсії, долучивши довідку Рівненської обласної прокуратури від 15.10.2020 №21-530.
З 01.10.2020 згідно з поданою заявою від 19.10.2020 та довідкою Рівненської обласної прокуратури від 15.10.2020 №21-530 проведено перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України  ,,Про прокуратуру”  з урахуванням положень  Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної у вказаній довідці.
При проведенні перерахунку пенсії за заявою від 19.10.2020 у базі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування було виявлено факт працевлаштування ОСОБА_1 на посадах державної служби, визначених  Законом України ,,Про державну службу”, або на посадах та на умовах, передбачених  Законом України ,,Про прокуратуру”.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з метою уточнення умов працевлаштування позивача направлено запит до Рівненської обласної прокуратури від 29.10.2020 № 1700-0296-8/33659.
Рівненською обласною прокуратурою листом від 02.11.2020 №07-870вих20 повідомлено відповідача, що ОСОБА_1 дійсно працює з 22.05.2020 в органах прокуратури, зокрема з 11.09.2020 по даний час на посаді головного спеціаліста відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Рівненської обласної прокуратури відповідно до наказу прокурора Рівненської області від 21.05.2020 №426к та наказу керівника Рівненської обласної прокуратури від 11.09.2020 №984к. 
При призначенні пенсії позивачу було роз`яснено, що у випадку працевлаштування вона повинна повідомити в управління Пенсійного фонду для проведення перерахунку її пенсії. Таке застереження зазначене в заяві від 06.05.2020 про перерахунок пенсії, яка подана позивачем.
Враховуючи те, що позивач не повідомила відповідача про її працевлаштування, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області встановлено переплату пенсії ОСОБА_1 у сумі 52950,58 грн, у зв`язку з працевлаштуванням за період з 22.05.2020 по 31.10.2020 та відповідно до статті 50 Закону України  ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено розмір відрахування з пенсії позивача у вигляді 20 відсотків.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не виконано покладений на неї обов`язок повідомити орган, що призначає пенсію, про її працевлаштування, що, як наслідок, призвело до виплати їй за період з 22.05.2020 по 31.10.2020 пенсії надміру у розмірі 52950,58 грн. А тому приймаючи рішення щодо утримання вказаної вище суми з пенсійних виплат позивача, суб`єкт владних повноважень діяв правомірно.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені  ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України  передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6  статті 92 Конституції України  передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
          Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”  (застосовується з 01 січня 2017 року) розділ  XV  Прикінцеві положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  доповнений пунктами 13-1 і 13-2 наступного змісту:
,, 13-1. З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності  Законом України ,,Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1  статті 10 Закону України ,,Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”) на умовах  законів України ,,Про державну службу”, ,,Про прокуратуру”, ,,Про статус народного депутата України”, ,,Про наукову і науково-технічну діяльність”  у період роботи на посадах державної служби, визначених  Законом України ,,Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених  законами України ,,Про прокуратуру”, ,,Про судоустрій і статус суддів”, виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього  Закону.
Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах  законів України ,,Про державну службу”, ,,Про прокуратуру”, ,,Про статус народного депутата України”, ,,Про наукову і науково-технічну діяльність”, з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами”.
,, 13-2. Максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах  законів України ,,Про державну службу”, ,,Про прокуратуру”, ,,Про статус народного депутата України”, ,,Про наукову і науково-технічну діяльність”  (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень”.
Також Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06 лютого 2016 року № 1774-VIII внесено зміни в частину 15  статті 86 Закону України ,,Про прокуратуру”  та передбачено, що у період роботи з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та II групи, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту 1  статті 10 Закону України ,,Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисті”), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим  Законом, які займають посади державної служби, визначені  Законом України від 10 грудня 2015 року № 889 - VIII ,,Про державну службу”, а також працюють на посадах та на умовах, передбачених  Законом України ,,Про судоустрій і статус суддів”, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.
Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.
Окрім того, абзацами четвертим та п`ятим частини 15  статті 86 Законом України ,,Про прокуратуру”  (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом,  законами України    ,,Про статус народного депутата України”, ,,Про державну службу”,    ,,Про судоустрій і статус суддів”, виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до  Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього  Закону  поновлюється.
Також частиною 16  статті 50-1 Закону № 1789-XII  було передбачено, що з 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1  статті 10 Закону України ,,Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом,  законами України ,,Про статус народного депутата України”, ,,Про державну службу”, ,,Про судоустрій і статус суддів”, виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до  Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до частини 17  статті 50-1 Закону № 1789-XII  після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього  Закону поновлюється.
На час звернення позивача до суду з адміністративним позовом норми пункту 13-1, пункту 13-2 розділу  XV  Прикінцеві положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  та частини 15  статті 86 Закону України ,,Про прокуратуру”  не скасовані та в установленому  законом  порядку не визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними). Отже означені норми підлягають застосуванню.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_1 на даний час продовжує працювати в органах прокуратури, а отже її пенсія повинна виплачуватися в розмірі, обчисленому відповідно до  Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а не Законом України ,,Про прокуратуру”.
Відтак, висновки пенсійного органу у вказаній частині є обґрунтованими.
Щодо повернення переплати виплаченої пенсії апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 16 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  передбачено обов`язок застрахованих осіб повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про зміну даних, що вносяться до їх персональної облікової картки в систему персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу заінтересованої особи, протягом 10 днів з моменту виникнення таких обставин.
Відповідно до частини першої  статті 50 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Аналіз положень даної норми дає змогу дійти висновку, що сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається лише у двох випадках: виплата пенсії внаслідок зловживань з боку пенсіонера та/або подання страхувальником недостовірних відомостей.
Відповідно до частини другої  статті 50 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  розмір відрахувань пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більше як 50 % її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. В усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більше як 20% пенсії.
У відповідності до абзацу 2 пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого  Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), (далі також - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.
У відповідності до пункту 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Враховуючи викладене вище правове регулювання, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це територіальне управління за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум, управління Пенсійного фонду має право прийняти рішення про утримання з пенсії сум переплат в межах 20 відсотків пенсії щомісячно.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №161/3927/17 та від 07.10.2019 у справі №555/536/17, від 27 березні 2020 року у справі №757/38162/14-а, від 31.03.2020 у справі № 569/14896/16-а та від 30 квітня 2020 року у справі №676/1176/17.
У пенсійній справі кожного пенсіонера є зобов`язання, відповідно до якого він має обов`язок своєчасно повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію, про прийняття на роботу, звільнення з місця роботи, зміни в складі сім`ї, зміну місця проживання та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення.
Як правильно встановив суд першої інстанції, при призначенні пенсії позивачці було роз`яснено, що у випадку працевлаштування вона повинна повідомити в управління Пенсійного фонду для проведення перерахунку її пенсії.
Також встановлено, що після повідомлення про звільнення з органів прокуратури позивач з 21.05.2020 знову працевлаштувалася в органи прокуратури.
При цьому, позивач не виконала покладений на неї обов`язок повідомити орган, що призначає пенсію, про її працевлаштування, що, як наслідок, призвело до виплати їй за період з 22.05.2020 по 31.10.2020 пенсії надміру.  Факт неповідомлення органу, що призначає пенсію, про своє працевлаштування позивач у позовній заяві не спростовує. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на неналежне виконання позивачем свої обов`язків.
Суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на не проведення відповідачем перевірки своєчасності та достовірності відомостей,  які подавались у складі звітності Прокуратурою Рівненської області та Рівненською обласною прокуратурою, оскільки така обставина не позбавляє позивача обов`язку повідомити пенсійний орган про працевлаштування.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.     

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року в справі №460/351/21  – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 22.06.2021.