ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/11784/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1    
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 23 листопада 2020 року, (суддя суду першої інстанції Сліпець Н.Є.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/11784/20    за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про зобов`язання вчинити певні дії, - 
в с т а н о в и в :
          15 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок заробітку для обчислення пенсії з урахуванням грошового забезпечення отриманого під час ліквідації наслідків на ЧАЕС та розміру державної пенсії.
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що у період з 28.05.1986 оку по 09.06.1986 року позивач приймав участь по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в складі Військової частини №21020 та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. До призиву працював у Радгоспі “Южний” Криворізького району на посаді шофера, однак 13.04.1984 року був звільнений у зв`язку з призивом до лав армії. На підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровській області від 18.04.2018 року у справі №177/392/17, Головним управлінням ПФУ у Дніпропетровській області йому призначено пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку з моменту набуття такого статусу, а саме з 18.02.2016 року. Відповідно до листа Відділу з питань перерахунків пенсії №8, пенсія призначена із застосуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2016 року. Зазначає, що не погоджуючись з розміром нарахованої пенсії, він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсійних виплат з урахуванням участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС, а саме з урахуванням середнього заробітку під час виконання робіт/служби пов`язаних з ліквідації на ЧАЕС. Проте, отримав відповідь, в якій відповідачем зазначено, що інший розрахунок пенсії законодавством не передбачений,  а також те, що заробітна плата нарахована лише за період з 2000 року - по 2016 рік, тобто без врахувань отриманих виплат під час участі у ліквідації наслідків ЧАЕС. Позивач вважає, що така відмова у проведенні перерахунку пенсії є протиправною та порушує його право на соціальний захист, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 23 листопада 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову. 
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на необґрунтованість доводів  апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції –без змін. 
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 03.11.2011 року Дніпропетровською обласною адміністрацією.
З 18.02.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену за Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Пенсія за віком ОСОБА_1 призначена відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії зі зменшенням пенсійного віку на виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 року у справі №177/392/17.
15.06.2020 року адвокат Головка В.Л. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом про перерахунок пенсії, з врахуванням кратності заробітку в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС, дози опромінення, розміру обов`язкового преміювання осіб, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Проте, листом від 24.06.2020 року Відділ з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що пенсія призначена із застосуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2016 року, інші розрахунки чинним законодавством не передбачені. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 1 Закону України № 796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: Чорнобильської катастрофи; інших ядерних аварій та випробувань; військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Статтею 10 зазначеного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Статтею 59 зазначеного Закону регулюються питання пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною 3 ст. 59 Закону № 796-XII, у редакції Закону України “Про внесення змін до вказаного Закону від 05 жовтня 2006 року № 231-V”, було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Так, частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Водночас, Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 р. “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” внесено зміни до ч.3 ст.59 статті 59 Закону № 796-XII.
Так, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Отже, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” № 2148-VIII від 03.10.2017 р. розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань; особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Проте, незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не допускається):
1) особа має статус особи з інвалідністю;
2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;
3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Аналогічного висновку щодо одночасної необхідності дотримання вказаних вище критеріїв дійшов Верховний Суд у постановах від 11.12.2018 року у справі № 822/1346/18, від 26.03.2019 року у справі № 816/99/18.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пунктом 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 (в редакції, чинної на момент звернення позивачів із заявами про перерахунок пенсії), передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України з 18.02.2016 року та отримує пенсію за віком, призначену за Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Пенсія за віком позивачу призначена відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії зі зменшенням пенсійного віку на виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 року у справі №177/392/17.
При цьому, судом встановлено, що позивач не має будь-якої групи інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи. 
Статтею 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою Кабінетів Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 “Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивач не має документально встановленої групи інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, підстави для застосування ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” при обчисленні пенсії за віком в даному випадку відсутні.
Крім того, встановлені обставини справи свідчать, що позивач приймав участь по ліквідації наслідків ЧАЕС під час проходження строкової військової служби у складі Військової частини №20120 з 28.05.1986 року по 09.06.1986 року.
Тобто, на момент участі в ліквідації наслідків ЧАЕС позивач не працював на підприємстві та не отримував заробітну плату.
Статтею 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” встановлено порядок та пільги по обчисленню середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до ст. 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України та, зокрема, зазначено, що якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі при призначенні пенсії по інвалідності.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо безпідставності посилань позивача на право щодо обчислення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії відповідно до ст. 54, 57 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та відповідно до Постанови Кабінетів Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, оскільки останній не має відповідної групи інвалідності та не працював на підприємстві в період прийняття участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Стосовно вимоги апеляційної скарги позивача про задоволення раніше поданого клопотання про призначення судово-економічної експертизи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як видно з апеляційної скарги, позивач зазначає, що він звертався до Криворізького РВК з проханням надати інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 , отриману під час участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, однак отримав відповідь, що така інформація у РВК відсутня. З метою визначення розміру заробітку за відповідний період, позивач разом з адміністративним позов подав до суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи. В апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції задовольнити вказане клопотання та призначити судово-економічну експертизу для визначення розміру заробітку позивача за період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до приписів ст. 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
У відповідності до ст. 102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Суд зазначає, що клопотання про призначення судово-економічної експертизи було подано до суду першої інстанції, вказане клопотання було вирішено судом, про що зазначено в рішення суду від 23 листопада 2020 року.
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.
Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями по-іншому вирішувати клопотання, які були подані саме до суду першої інстанції. 
Відтак, враховуючи те, що позивачем не подавалось клопотання про призначення судово-економічної експертизи до суду апеляційної інстанції, суд вважає, що підстави для вирішення клопотання позивача поданого до суду першої інстанції  про призначення судово-економічної експертизи у суду апеляційної інстанції відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року в адміністративній справі №160/11784/20 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай