Постанова
Іменем України                                   
 
30 березня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 344/5950/18
провадження № 61-340св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,  
 
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - в. о. та заступник начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богак Ярема Володимирович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Бойчука І. В., Фединяка В. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог скарги та рішень судів
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії в. о. та заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області) Богака Я. В. 
 
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 23 серпня 2017 року в. о. начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богак Я. В. ухвалив постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження        від 15 грудня 2015 року № 31082840 згідно з пунктом 4 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у межах якого виконувалося судове рішення про стягнення із нього на користь Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») 1 309 751,59 грн заборгованості. Цією ж постановою дії головного державного виконавця Коцана П. Б. визнано такими, що вчинені із порушенням статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а також зобов`язано головного виконавця Стельмаха С. Л. вжити всіх заходів щодо повного фактичного виконання судового рішення. 
 
Посилаючись на те, що такі дії в.о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я. В. є незаконними, оскільки останнім не аргументовано прийняті рішення, не вказано, у чому полягала незаконність дій державного виконавця при закритті провадження, а також на те, що стягувачу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі  - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») відомо про закінчення виконавчого провадження ще в березні 2017 року, а тому ним пропущено 10-денний строк для оскарження дій державного виконавця, ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.
 
Справа розглядалася судами неодноразово. 
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії в.о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я. В. при винесенні 23 серпня 2017 року постанови про результат перевірки законності виконавчого провадження № 31082840, постанов про скасування процесуального документу неправомірними. Скасовано постанови в. о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я. В. від 23 серпня 2017 року про результати перевірки законності виконавчого провадження та про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Зупинено виконавче провадження № 31082840 з виконання виконавчого листа № 2-153/2011, виданого Івано-Франківським міським судом 02 листопада 2011 року.
 
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови від 23 серпня 2017 року, в зв`язку із чим доводи скарги є обґрунтованими. 
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській областізадоволено частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2019 року скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як заінтересована особа не було залучено судом до участі у справі, у зв`язку із чим було позбавлене права на участь у розгляді справи, у тому числі надавати пояснення щодо обставин справи, тоді як суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного перегляду вирішувати питання щодо залучення заінтересованих осіб. 
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги 
 
05 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційна скарга підписана неповноважною особою - заступником керівника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богаком Я. В.ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є учасником виконавчого провадження. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Встановлені судами обставини 
 
В Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 31082840 з виконання виконавчого листа від 02 листопада 2011 року № 2-153/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» у солідарному порядку заборгованості у розмірі 164 808,59 дол. США та 6 000,00 грн пені.
 
Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Коцана П. Б. від 08 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 1 309 751,59 грн. 11 червня 2012 року виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 48447746.
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2012 року у зв`язку із відступленням права вимоги проведено заміну стягувача із ПАТ «ОТП «Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
 
У липні 2012 року представник АТ «ОТП Банк» звернувся до виконавчої служби з клопотанням про проведення у виконавчому провадженні заміни стягувача АТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2012 року. 
 
06 березня 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо проведення перевірки та надання інформації щодо виконавчого документа. 16 березня 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг» повідомлено, що 15 грудня 2015 року головним державним виконавцем Коцаном П. Б., що на підставі пункту 4 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 
07 серпня 2017 року стягувачем подано скаргу начальнику управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про проведення перевірки з метою встановлення місцезнаходження виконавчого документа. За результатом цієї перевірки 23 серпня 2017 року в.о. начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богаком Я. В. визнано дії головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Коцана П. Б. при виконанні виконавчого провадження № 31082840 такими, що вчинено з порушенням вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 15 грудня 2015 року та тимчасово передано виконавче провадження головному державному виконавцю Стельмаху С. Л., якого зобов`язано вжити всіх заходів щодо повного фактичного виконання виконавчого провадження. 
 
Нормативно-правове обґрунтування 
 
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
 
Положеннями частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
 
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.
 
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 643/5556/14-ц (провадження № 61-11131сво19) зроблено правовий висновок про те, що суд апеляційної інстанції не має повноважень на скасування ухвали суду першої інстанції, постановленої за наслідками розгляду скарги на дії державного або приватного виконавця, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі положень пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України, оскільки така ухвала не є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
 
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про задоволення скарги, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, обґрунтовано виходив із наявності підстав для скасування зазначеного судового рішення, оскільки рішення стосується прав та інтересів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як стягувача у виконавчому провадженні, яке не було залучено до участі у справі, чим порушено його право як стягувача, оскільки оскаржуваним судовим рішенням скасовано постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження, стороною якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 
 
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є учасником виконавчого провадження, оскільки ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2012 року у виконавчому провадженні проведено заміну стягувача із ПАТ «ОТП «Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В силу вимог частини першої статті 378 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент ухвалення зазначеного судового рішення від 22 червня 2012 року) вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом. 
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційна скарга підписана неповноважною особою - заступником керівника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богаком Я. В., є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Так, до апеляційної скарги додана довіреність (а.с. 79), згідно з якою Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в особі начальника відділу Лавриновича Р. М. уповноважив заступника начальника відділу Богака Я. В. представляти інтереси Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в усіх судових інстанцій, у тому числі оскаржувати судові рішення в установленому порядку. На момент подання апеляційної скарги вказана довіреність була дійсною. 
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм процесуального права.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвала суду першої інстанції у нескасованій частині та постанова суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
    Судді:	    О. В. Ступак	
 	 	
 	І. Ю. Гулейков	
 	 	
 	Г. І. Усик