ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р. 	Справа № 440/5847/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 (суддя С.О. Удовіченко,  вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 27.01.21) по справі № 440/5847/20
          за позовом           Фермерського господарства "Влад-Агро 2015"  
          до           Головного управління ДПС у Полтавській області                   
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Влад-Агро 2015" (далі по тексту- ФГ "Влад-Агро 2015" / позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту ГУ ДПС у Полтавській області / відповідач) в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №0000300505 від 29 вересня 2020 року про застосування до Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" штрафу у сумі 500 000,00 грн;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо тривалого (не своєчасного) розгляду заяви Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" на отримання ліцензії на право зберігання пального для власних потреб від 06 квітня 2020 року;
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо зазначення в ліцензії реєстраційний номер № 16250414202001109 дати реєстрації 22 квітня 2020 року замість 06 квітня 2020 року (дати подання заяви), а також терміну дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року замість вірного 06 квітня 2020 року по 06 квітня 2025 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області надати Фермерському господарству "Влад-Агро 2015" ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) із зазначенням відповідних дат.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що виконав усі необхідні та достатні дії для отримання ліцензії на зберігання пального. Стверджував, що із заявою про видачу ліцензії на зберігання пального звернувся до ГУ ДПС у Полтавській області ще до поставки такого пального. При цьому на законодавчому рівні не врегульовано порядок видачі та початку дії ліцензії. Відсутність такого регулювання, призводить до можливості зловживання відповідачем часом видачі такої ліцензії, а також часом набрання чинності відповідної ліцензії з моменту її видачі. У зв`язку із виконанням усіх необхідних  умов для отримання ліцензії та її подальше отримання свідчить про відсутність підстав для накладення штрафу в розмірі 500 000 грн, оскільки у позивача відсутній умисел на придбання та зберігання пального  без відповідної ліцензії. Крім того, придбання пального пов`язано із виробничою необхідністю в діяльності ФГ "Влад-Агро 2015".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2021  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 0000300505 від 29 вересня 2020 року.
В решті позовних вимог відмовлено.
Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття в частині задоволених позовних вимог з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 26.01.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у  у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено,  ФГ "Влад-Агро 2015" (код ЄДРПОУ 40045068) зареєстровано як юридична особа 02 жовтня 2015 року, номер запису 15781020000000600 (а.с. 12-15).
Видами діяльності ФГ "Влад-Агро 2015" є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
06 квітня 2020 року ФГ "Влад-Агро 2015" звернулося до ГУ ДПС у Полтавській області із заявою щодо видачі ліцензії на право зберігання пального (а.с. 28). Вищевказане підтверджується відповідачем у відзиві на позов.
22 квітня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області зареєстровано Ліцензію, яка дає право ФГ "Влад-Агро 2015" зберігати пальне (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), з терміном дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року (а.с. 30).
У подальшому ГУ ДПС у Полтавській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами і доповненнями) та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво та обіг пального в Україні проведено фактичну перевірку ФГ "Влад-Агро 2015".
За результатами перевірки ГУ ДПС у Полтавській області 31 серпня 2020 року складено Акт № 0274/16/31/РРО/40045068 (а.с. 18-24), за висновками якого встановлено порушення ФГ "Влад-Агро 2015", зокрема, частини першої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями), а саме: зберігання пального в період з 11 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року включно в місці, на яке не отримувалась відповідна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).
На підставі висновків Акту № 0274/16/31/РРО/40045068 від 31 серпня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області 29 вересня 2020 року складено податкове повідомлення-рішення № 0000300505, яким до ФГ "Влад-Агро 2015", на підставі абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України "Про державне  регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", застосовано штраф у розмірі 500 000 грн (а.с. 26).
Позивач не погоджуючись із правомірністю дій ГУ ДПС у Полтавській області під час видачі ліцензії та застосуванням штрафу, звернувся до суду.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з безпідставності застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 500 000 грн. за порушення правил зберігання дизельного пального протягом періоду з 01.04.2020 по 23.04.2020 року без наявності відповідної ліцензії.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Згідно із пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків, у зв`язку з чим суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що контролюючим органом на адресу платника податків не направлено наказ та направлення на проведення перевірки.
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, облікудальше отримання свідчить про відсутність підстав для накладення штрафу в розмірі 500 000 грн, оскільки у позивача відсутній умисел на придбання та зберігання пального  без відповідної ліцензії. Крім того, придбання пального пов`язано із виробничою необхідністю в діяльності ФГ "Влад-Агро 2015".
Частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Водночас згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи,  предметом спірних правовідносин є правомірність рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за зберігання пального без отримання на це відповідної ліцензії.  
В свою чергу, надаючи правову оцінку правомірності оскаржуваного рішення про накладення на позивача штрафних санкцій за зберігання пального без отримання ліцензії, колегія суддів зазначає наступне.
Так, судовим розглядом встановлено, що за результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області встановлено порушення позивачем вимог частини першої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо зберігання пального у період з 11 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року включно у місці, на яке не отримано ліцензію на право зберігання пального.
Так,  за висновками податкового органу,  на підставі видаткової накладної від 11 квітня 2020 року № РН-11/04-5 ТОВ "Екон Трейд" отримало 12 900 л палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, 3, III, яке у кількості 10 000 л розвантажено в резервуар ФГ "Влад-Агро 2015", дизельне паливо у кількості 2 900 л, згідно договору позики від 11 квітня 2020 року № 11/04-20 передано ФОП ОСОБА_1 для зберігання, який на час отримання пального має власний зареєстрований резервуар та ліцензію на право зберігання пального (а.с. 76-80).
Водночас, матеріалами справи встановлено, що  06.04.2020  ФГ "Влад-Агро 2015"  подано до Головного управління ДПС у Полтавській області заяву щодо отримання ліцензії на право зберігання пального, що не спростовано відповідачем.
Головним управлінням ДПС у Полтавській області 22 квітня 2020 року видано ФГ "Влад-Агро 2015" ліцензію з реєстраційним номером 16250414202001109 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) терміном дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач своєчасно вжив дії щодо звернення до контролюючого органу з приводу отримання ліцензії на право зберігання пального та отримав таку ліцензію, тобто ГУ ДПС у Полтавській області погодило право ФГ "Влад-Агро 2015" на зберігання пального.
На переконання суду, навіть за умов вивантаження пального у ємності для його зберігання  ФГ "Влад-Агро 2015" 11 квітня 2020 року, факт зберігання пального упродовж тринадцяти днів з 11 по 24 квітня 2020 року  не є достатньою та необхідною підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій, розмір яких становить півмільйона гривень.
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції,  прийняття рішень, вчинення дій повинно здійснюватися пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.
Принцип пропорційності зокрема передбачає, що:
- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;
- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;
- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;
- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш "шкідливі" засоби.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від от 6 лютого 2001 року (заява № 41205/98) по справі "Tammer v. Estonia" підкреслив, що "в межах своєї наглядової юрисдикції Суд повинен розглянути оскаржуване втручання у світлі всієї справи… Зокрема, Суд має визначити, чи було втручання у цій справі "пропорційним правомірній меті" та чи були підстави, наведені державними органами влади на виправдання даного втручання, "відповідними й достатніми".
Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування до  спірних правовідносин принципу пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, оскільки розмір штрафних санкцій є надмірним за порушення, яке не змогло, у тому проміжку часу, призвести до порушення публічного інтересу в розмірах співмірних застосованій санкції.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі Khristov v. Ukraine (заява №24465/04) наголошував на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі Brumarescu v. Romania).
У контексті даної справи отримання ліцензії на право зберігання пального не змінило самої суті наявності в особи на зберіганні пального, на відміну, як наприклад, отримання ліцензії на право реалізації пального.
Крім того,  як вірно зазначив суд першої  інстанції,  позивач є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов`язана з обробітком сільськогосподарських земель, що потребує залучення значної кількості сільськогосподарської техніки та як наслідок, витрачання пального, а зберігання пального без ліцензії мало місце щонайбільше упродовж двох тижнів та у період весняно-польових робіт.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення  № 0000300505 від 29 вересня 2020 року прийняте Головним управлінням ДПС у Полтавській області без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тобто непропорційно, а тому вказане рішення  є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 440/5847/20  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов   	
Постанова складена в повному обсязі  26.04.21. 
(у зв`язку з перебуванням судді Бершова Г.Є. у відрядженні)