Справа № 734/25/21 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/211/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Сікачова С.Ю. на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року, 

                                      В С Т А Н О В И В :
Цією постановою :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого  в АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.  
Суд встановив, що ОСОБА_1   об 11 год. 20 хв.  20 грудня 2020 року за місцем проживання у АДРЕСА_1 вчинив щодо ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною, сімейне насильство економічного характеру – умисно позбавив її житла.  
Не погоджуючись з даною постановою суду сторона захисту подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та незаконним, оскільки воно базується на неналежним чином досліджених доказах, в зв`язку з чим було порушено норми матеріального і процесуального права. При цьому стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівником поліції, який складався протокол про адміністративне правопорушення було проігноровано вимоги ст. 254 КУпАП, відповідно до якої, протокол має бути складено  не пізніше 24 годин з моменту виявлення правопорушення, в той час, як в даному випадку виявлено його було 20 грудня 2020 року, а протокол складено 23 грудня 2020 року. Крім того, звертає увагу суду на явну не відповідність складу адміністративного правопорушення зазначеного в протоколі, а саме, в ньому вказано порушення ст. 183 КУпАП, в той час як притягується ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. При цьому вказує, що викладені судом обставини справи не відповідають дійсним, оскільки не допуск     ОСОБА_2 з її батьком в житло, де мешкає ОСОБА_1 з доньками, мав тимчасовий характер і мав об`єктивні причини, оскільки був викликаний виключно мотивами безпеки своєї, та доньок. Вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було порушено засади рівності, оскільки пояснення ОСОБА_1 та свідків, які висловились на підтримання пояснень останнього, та спростування вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, однак при цьому в основу прийнятого рішення було покладено пояснення ОСОБА_2 . В даній ситуації вважає за можливе закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за п.4 абз. 1 ст. 247 КУпАП, тобто вчинення дії особою в стані крайньої необхідності, оскільки всі його дії були спрямовані на забезпечення безпеки себе, та своїх доньок. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Явка апелянта на засідання суду апеляційної інстанції є необов`язковою. 
Будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи ОСОБА_1   в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки суду, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Крім того, як прямо передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. 
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними, що містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №120922, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та з якого вбачається, що ОСОБА_1   20 грудня 2020 року об 11 год. 20 хв. за місцем проживання у АДРЕСА_1 вчинив щодо колишньої дружини - ОСОБА_2 , сімейне насильство економічного характеру – умисно позбавив її житла (а.с.2);

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , в яких вона повідомила, що прийшла до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка є їх спільною сумісною власністю з колишнім чоловіком, однак він не впустив її в приміщення, всіляко намагався запобігти цьому, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, та не дав можливості побачитись з доньками (а.с. 4,5);
-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила той факт, що ОСОБА_1 виражався в бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою, штовхав її та не давав зайти до будинку щоб побачитися з дітьми, та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які також підтвердили те, що ОСОБА_1 не впускає свою колишню дружину до квартири, при цьому його дії супроводжуються висловами з нецензурною лексикою та носять систематичний характер  (а.с. 6-10);
-заявою ОСОБА_2 до Козелецького ВП ГУНП в Чернігівській області від 20 грудня 2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності її колишнього чоловіка за те, що він не впускає її до квартири та не дає можливості побачитись з дітьми (а.с.3).
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції була заслухана особа, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_2 та їх діти, та на підставі як їх показів, так і вищенаведених доказів, суд прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Враховуючи викладене неспроможними є доводи сторони захисту про те, що постанова в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП протиправна, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки висновки місцевого суду про наявність в його діях даного складу адміністративного правопорушення, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, наявних у матеріалах справи.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова  суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, як того просить автор апеляційної скарги - відсутні.
Твердження захисника-адвоката Сікачова С.Ю. про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог    ст. 254 КУпАП, є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки вказаний процесуальний документ складається лише по відношенню до встановленої особи, винної у вчиненні відповідного правопорушення. В даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення було складено 23 грудня 2020 року, тобто після здійснення перевірки даних та встановлення беззаперечної інформації про вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 .
Крім того, на ряду з іншими наявними в матеріалах справи доказами, факт складення протоколу про адміністративне пізніше ніж у 24 годинний інтервал, визначений ст. 254 КУпАП не тягне за собою скасування рішення, оскільки дана обставина не спростовує вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності. 
Твердження сторони захисту, про те, що суд першої інстанції при перегляді справи не взяв до уваги пояснень ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки його було заслухано в суді першої інстанції, однак, ці пояснення не прийняті до уваги, виходячи з того, що він є особою, що притягується до адміністративної відповідальності, а отже є зацікавленим у розгляді справи.
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за порушення вимог ст. 183 КУпАП, а притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу, в ньому наявна помарка, виправлення, яке є розбірливим, а отже на переконання суду апеляційної інстанції не має підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за порушення вимог ст.183 КУпАП, так як в ньому чітко зазначено, що порушено норми ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Крім того, твердження адвоката, викладене в апеляційній скарзі про те, що дії ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 мали тимчасовий характер, оскільки того дня вона прийшла з батьком, не відповідають даним, що містяться в матеріалах справи, оскільки відповідно до пояснень самої потерпілої та письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , такі дії мали систематичний характер. 
Апеляційний суд вважає вищевказане рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та цілком вмотивованим, в зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, як про це йде мова в апеляційній скарзі. 

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого адміністративного правопорушення, його особу, ступінь вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на думку суду апеляційної інстанції є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, постанова судді суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі апелянтом, апеляційний суд не знаходить.

                Керуючись ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сікачова С.Ю. – залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП  - без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	М. М. Оседач