ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6769/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.  
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу	  ОСОБА_1 	
на рішення Запорізького   окружного адміністративного суду  від 24.12.2020р. у справі №280/6769/20	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до: про:	Головного управління ДПС у Запорізькій області   скасування податкового повідомлення-рішення 	

ВСТАНОВИВ:

           23.09.2020р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до  Запорізького   окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області  про скасування податкового повідомлення-рішення, судом першої інстанції позов зареєстровано 25.09.2020р.  /а.с. 1-3/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2020р. вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 15/.
У встановлений судом строк позивачем було усунуто зазначені судом недоліки адміністративного позову шляхом подання до суду уточненого позову / а.с. / а.с. 18-21/, у якому серед іншого зазначено відповідачем Головне управління ДПС у Запорізькій області. 
Ухвалою Запорізького   окружного адміністративного суду від 12.10.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі  №280/6769/20   та справу призначено до судового розгляду / а.с. 23/
Позивач, посилаючись у адміністративному позові, з урахуванням уточненого позову /а.с. 19-21/ на те, що ним 22.06.2020р. отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № 0045059-5605-0832 від 11.06.2020 р., який визначено йому зобов`язання за платежем – податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки у розмірі 86338,54 грн., але він не погоджується з цим рішенням відповідача оскільки цей податок нараховано  на належний йому об`єкт нежитлової нерухомості – комплекс, що складається з будівель Б-3 та Р-1, загальною площею 3448,3 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , тому з огляду на положення п. «є» ст. 2662.2. Податкового кодексу України (далі – ПК України) цей об`єкт нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухомість, при цьому необхідно також враховувати,  що ці будівлі використовуються за призначенням на підставі договору оренди нерухомого майна від 01.01.2018р. який укладено із ФОП ОСОБА_2 , який займається виробництвом. Крім цього позивач зауважив, що прийняте відповідачем рішення містить численні та суттєві неточності та помилки. Тому позивач вважає прийняте відповідачем рішення необґрунтованим те безпідставним і просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № 0045059-5605-0832 від 11.06.2020 р.
Рішенням Запорізького   окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №280/6769/20  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до   Головного управління ДПС у Запорізькій області  про скасування податкового повідомлення-рішення – відмовлено / а.с. 75-78/.
Позивач,  не погодившись з рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. у цій справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 83-85/, та адміністративна справа №280/6769/20, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги позивача надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 23.02.2021р. / а.с.82/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020р. у справі №280/6769/20 апеляційну скаргу позивача на рішення Запорізького   окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №280/6769/20   залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 89/.
У встановлений судом строк позивачем недоліки апеляційної скарги були усунуті / а.с. 92-96/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021р. у справі №280/6769/20 заявнику апеляційної скарги поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького   окружного адміністративного суду від 24.12.2020р. у справі №280/6769/20   / а.с. 97/, апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 15-00 годин 01.06.2021р. / а.с. 98/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 99-102/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 83-85/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 104-106/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства,  просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. у цій справі залишити без змін. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021р. у справі №280/6769/20 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області та призначено проведення судового засідання у справі №280/6769/20 о 15-00 годин 01.06.2021р. в режимі відеоконференції / а.с. 119/, про що повідомлено учасників справи. / а.с. 120-122/.
У зв`язку з тим, що головуючий суддя і цій справі – Коршун А.О., 01.06.2021р. перебував у відрядженні, адміністративну справу №280/6769/20 з апеляційного розгляду 01.06.2021р. було знято та апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні у режимі відеоконференції було перенесено на 14 годин 30 хвилин 22.06.2021р. / а.с. 123/. Про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 124-127/. 
У судовому засіданні 22.06.2021р. ухвалою суду апеляційної інстанцій (внесена до журналу  судового засідання) у справі здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача – Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 43143945) на правонаступника – Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 44118663) / а.с. 107-116, 131-132/.
Заслухавши у судовому засіданні 22.06.2021р. в режимі відеоконференції:
-          представника позивача, який  підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від  24.12.2020р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі;
-          представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, та просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 24.12.2020р. у цій справі залишити без змін.
перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає у задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу у справі – ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 )  належить  комплекс загальною площею 3448,3 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з будівлі Б-3, та будівлі Р-1 /а.с.50-51/.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю, а порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.
Так відповідно до положень ст. 266 ПК України (п.266.1-266.3 цієї статті) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка,  а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, і така база оподаткування обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право.
За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів, та встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Мелітопольської міської ради Запорізької області №4/1 від 25.06.2018р. встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості на території м. Мелітополя на 2019 рік / а.с. 45-49/.
Враховуючи, що це рішення прийнято до 15 липня, органом місцевого самоврядування дотримано строки встановлені п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, та на 2019 р. ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних і юридичних осіб, встановлена  - у розмірі 0,600 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування із застосуванням зонального коефіцієнту Км2.
Підпунктом 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За приписами пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно з пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно до вищенаведених норм чинного податкового законодавства, враховуючи наявну інформацію щодо наявності у позивача власності у вигляді нерухомого майна - комплексу загальною площею 3448,3 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з будівлі Б-3, та будівлі Р-1, контролюючим органом – відповідачем у справі, прийнято  податкове повідомлення-рішення № 0045059-5605-0832 (форма “Ф”) від 11.06.2020р. з податку на нерухоме майно на суму 76338,54 грн. (3448,30 кв.м. - загальна площа об`єкта нерухомості х 25,038 грн. ставка податку = 86338,54 грн.), яке є предметом оскарження у цій справі, при цьому позивач не заперечує щодо розміру нарахованого податку, оскільки вважає, що на об`єкт нежитлової нерухомості, який перебуває у його власності розповсюджуються пільги, передбачені положеннями п. “є” підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті, якаю передбачено, що підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними.
Тож, підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування, а саме - не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, промислові будівлі та складські приміщення, які належать або використовуються промисловими підприємствами.
Отже, спірним у цій справі є питання правомірності донарахування податковим органом грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, власнику нежитлового приміщення, що віднесене до будівель  промисловості, та можливість застосування положень підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК  України до будівлі, яка хоч і віднесена до будівель промисловості згідно з правовстановлюючими документами, однак не перебуває у власності промислових підприємств та не використовується у виробничому процесі промислових підприємств.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
При цьому такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
Отже, застосування підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК  України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такий правовий висновок сформульовано колегією суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатом перегляду постанови від 17.02.2020р. по справі №820/3556/17, та у подальшому його підтримано Верховним Судом у постановах від 16.04.2020р. у справі №810/1011/18, від 30.03.2020р. у справі №814/1469/18, від 12.03.2020р.  у справі №2240/2385/18, від 06.04.2020 р. у справі №420/879/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС  України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Під час розгляду цієї справи позивачем не було надано суду будь-яких доказів стосовно  того, що належний  йому об`єкту нерухомості належить до будівель промисловості, згідно коду класифікації об`єкту нерухомості 1251, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, оскільки надана суду ксерокопія технічного паспорту на цю будівлю не містить зазначення коду класифікації об`єкту нерухомості, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 /а.с.29-37/, також позивачем не було надано суду будь-яких доказів стосовно використання  ним належної на праві власності нежитлової будівлі за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, натомість під час розгляду справи позивачем надано суду письмові докази, які свідчать про те, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 передана позивачем в оренду ФОП ОСОБА_2 за договором оренди нерухомого майна від 01.08.2018р. (строк дії договору з 01.08.2018р. до 31.12.2019р. ) / а.с. 39-40/ 
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи у їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного податкового законодавства,  колегія суддів вважає, що у позивача відсутня пільга, передбачена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що у свою чергу свідчить про те, що прийняте відповідачем у справі податкове повідомлення-рішення № 0045059-5605-0832 (форма “Ф”) від 11.06.2020р., яке є предметом оскарження у цій справі, є обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
За таких обставин колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив правильний висновок стосовно того, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову через його необґрунтованість та безпідставність. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених позивачем у цій справі  позовних вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 24.12.2020р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького   окружного адміністративного суду   від 24.12.2020р. у справі №280/6769/20 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано – 25.06.2021р.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко