П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  676/3977/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондар О.О.   
Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
30 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0105/40000/16 від 06 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.
Позовні вимоги обґрунтовує зокрема тими обставинами, що протоколи про порушення митних правил були складені у її відсутності. Постанова про притягнення її до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України була прийнята без її виклику та належного повідомлення про день слухання справи.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.06.2019 поновлено строк на оскарження постанови та відкрито провадження у справі.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області позов задоволено частково. Вирішено постанову Хмельницької митниці в справі про порушення митних правил №0105/40000/16 від 06 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 Митного кодексу України скасувати, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України надіслати на новий розгляд до Подільської митниці Держмитслужби.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що 15.09.2016 головним державним інспектором відділу боротьби з митними правопорушеннями Хмельницької митниці ДФС Кучер Олександром Володимировичем відносно ОСОБА_1 складено чотири протоколи про порушення митних правил.
Відповідно до протоколу №0105/40000/6 ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на ухилення від митних платежів в повному обсязі, що призвели до заявлення у МД №400000000/2014/300467 від 24.10.2014 неправдивих відомостей щодо фактурної вартості транспортного засобу, необхідних для визначення митної вартості товару OPEL COMBO, VIN: НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, надавши з цією метою органу доходів і зборів рахунок-фактуру VERKOOPNOTA №1790133 від 17.10.14 року з ціною 950 Євро; зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.
Відповідно до протоколу № 0106/40000/16 ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на ухилення від митних платежів в повному обсязі, що призвели до заявлення у МД №400000000/2014/300237 від 09.07.2014 неправдивих відомостей щодо фактурної вартості транспортного засобу, необхідних для визначення митної вартості товару VOLKSWAGEN CADDY, VIN: НОМЕР_2 , 2007 року виготовлення, надавши з цією метою органу доходів і зборів рахунок-фактуру VERKOOPNOTA №1470067 від 03.07.14 з вартістю 2000 Євро; зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.
Відповідно до протоколу №0107/40000/16 ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на ухилення від митних платежів в повному обсязі, що призвели до заявлення у МД №400000000/2014/300342 від 10.09.2014 неправдивих відомостей щодо фактурної вартості транспортного засобу, необхідних для визначення митної вартості товару CITROЕN JUMPER ,VIN: НОМЕР_3 , 2007 року виготовлення, надавши з цією метою органу доходів і зборів рахунок-фактуру VERKOOPNOTA № 1780139 від 03.09.14 з вартістю 2850 Євро; зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.
Відповідно до протоколу №0108/40000/16 ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на ухилення від митних платежів в повному обсязі, що призвели до заявлення у МД №400000000/2014/300501 від 11.11.2014 неправдивих відомостей щодо фактурної вартості транспортного засобу, необхідних для визначення митної вартості товару FORD TRANSIT CONNECT, VIN: НОМЕР_4 , 2007 року виготовлення, надавши з цією метою органу доходів і зборів рахунок-фактуру VERKOOPNOTA № 1870067 від 04.11.14 року з вартістю 1900 Євро; зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.
Примірники зазначених протоколів надсилались ОСОБА_1 на адресу реєстрації: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса реєстрації позивачки підтверджена Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (т.1 а.с.62).
На цю ж адресу Барабаш Уляні Валеріївні Хмельницькою митницею ДФС направлявся лист від 24.01.2017 про призначення дати розгляду адміністративних справ про порушення митних правил №0105/40000/16-0108/40000/16 від 15.09.2016, порушених відносно неї.
Вказані протоколи надсилались також адвокату Дрелінському Сергію Вікторовичу, з яким 06.09.2016 ОСОБА_1 уклала угоду про надання правової допомоги. 
Справи про порушення митних правил ОСОБА_1 були розглянуті митницею 06.02.2017 у присутності її захисника Дрелінського С.В., який підтвердив митниці свої повноваження копією угоди про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 06.09.2016. 
Постановою Хмельницької митниці в справі про порушення митних правил №0105/40000/16 від 06 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 100429 гривень 65 коп.
Оскаржувана постанова містить відмітку про її отриманням адвокатом Дрелінським С.В. 06.02.2017. 
Вважаючи постанову в справі про порушення митних правил №0105/40000/16 від 06 лютого 2017 протиправною, позивачка 19.06.2019 звернулася з даним позовом до суду.
В позовній заяві позивачка також просила поновити строк для оскарження постанови, вказавши, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки копію постанови вона отримала лише 11.06.2019. Щодо присутності під час розгляду справи про порушення митних правил адвоката ОСОБА_2 та отримання ним постанови, вказала, що вона його не уповноважувала на захист її інтересів по конкретній справі та договір між ними був відсутній.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції, дослідивши наведені доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови від 06.02.2017, дійшов висновку, що оскільки позивач отримала копію постанови лише 11 червня 2019 року, тому клопотання про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню. Ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про день слухання справи про притягнення її до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України, тому дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи на новий розгляд.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Подільска митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не надав належної оцінки тому, що розгляд справи здійснювався в присутності адвоката позивачки Дрелінського С.В., який підтвердив свої повноваження відповідною угодою та отримав оскаржувану постанову, а взяв лише до уваги надану позивачем копію заяви про розірвання угоди від 03.02.2017.
На думку митниці, очевидним є факт надання позивачем суду заяви нібито розірвання угоди з метою поновлення давно пропущеного строку на оскарження постанови та ухилення від відповідальності. 
Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу заперечила доводи відповідача та просила залишити вимоги Подільскої митниці Держмитслужби без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статі 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Предметом оскарження у справі є постанова про порушення митних правил №0105/40000/16 від 06 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи в органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
За положеннями статті 494 МК України протокол про порушення митних правил складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (частина сьома). У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним. (частина восьма, десята).
Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 531 Митного кодексу України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.
Отже, в наведених нормах законодавцем чітко закріплено обов`язок органу доходів і зборів вручити (надіслати) особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, примірник протоколу про порушення митних правил, в якому, крім іншого, зазначаються час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а у випадку неповідомлення зазначеної інформації під час вручення протоколу - проінформувати поштовим відправленням з повідомленням про вручення.
При цьому, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, справа про таке порушення може бути розглянута лише в разі, якщо є докази її своєчасного повідомлення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного суду, наведеній у постановах від 29.08.2019 року по справі № 461/7815/16-а, від 26.01.2021 р. по справі № 444/1667/16-а, від 06.02.2020 року по справі № 679/2278/15-а, та є обов`язковими для застосування судами.
З матеріалів справи встановлено, що примірники протоколів надсилались ОСОБА_1 на адресу реєстрації: АДРЕСА_1 . На цю ж адресу Хмельницькою митницею ДФС направлявся лист від 24.01.2017 про призначення дати розгляду адміністративних справ про порушення митних правил №0105/40000/16-0108/40000/16 від 15.09.2016, порушених відносно неї.
Вказані протоколи надсилались також адвокату Дрелінському Сергію Вікторовичу, з яким 06.09.2016 ОСОБА_1 уклала угоду про надання правової допомоги. 
Справи про порушення митних правил ОСОБА_1 були розглянуті митницею 06.02.2017 за відсутності ОСОБА_1 та у присутності її захисника ОСОБА_2 .. 
Оскаржувана постанова містить відмітку про її отриманням адвокатом Дрелінським С.В. 06.02.2017. 
Водночас, з копії заяви від 03 лютого 2017 року вбачається, що з 04 лютого 2017 року було розірвано угоду від 06 вересня 2016 року про надання правової допомоги.
При цьому матеріалами справи підтверджується, що вся кореспонденція, яка направлялась позивачці на адресу АДРЕСА_1 , поверталась без вручення.
До суду апеляційної інстанції позивачка надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що згідно рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради за №1675 від 15 грудня 2016 року частині домоволодіння, яке належить чоловіку ОСОБА_3 , замість адреси АДРЕСА_1 (на яку відправлялась кореспонденція), була надана адреса АДРЕСА_2 , долучивши до матеріалів справи копію зазначеного рішення.
Також вказала, що не співпрацювала з адвокатом ОСОБА_2 з 03 лютого 2017 та йому не було відомо, за якою адресою вона мешкає, в зв`язку з чим він не повідомив її дійсну адресу під час складання документів в його присутності. 
Таким чином позивачка не отримувала кореспонденцію, оскільки не проживала за адресою, на яку вона відправлялась.
Отже, матеріалами справи не містять доказів своєчасного повідомлення позивачки про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про належне повідомлення позивача про розгляд відносно неї справи про порушення митних правил, оскільки долучені докази стверджують факт направлення такої кореспонденції позивачу та не свідчать про її обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.
Також суд враховує, що відносно ОСОБА_1 складено чотири протоколи про порушення митних правил, а в угоді про надання правової допомог не зазначено, у яких саме справах адвокат представлятиме інтереси позивачки. З огляду на це, неможливо достовірно встановити, що саме у цій справі адвокат мав повноваження на представництво інтересів позивачки навіть без урахування заяви про розірвання угоди.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 531 Митного кодексу України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.
Отже, враховуючи наведені законодавчі норми та встановлені обставини справи щодо неналежного повідомлення позивача про участь в розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим вимогам законодавства та крітеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнята без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а відтак оспорювана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Стосовно доводів апелянта щодо пропуску позивачем строків звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічна норма щодо строку звернення до суду з адміністративним позовом міститься у ч. 2 ст. 286 КАС України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право кожного на судовий розгляд справи, яке означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду. З тексту статті 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємними елементом права на справедливий суд.
Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У справі “Ashingdane проти Сполученого Королівства” (№ 8225/78, рішення від 28 травня 1985 року) ЄСПЛ зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з`ясувати, чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою.
Зміст права доступу до суду, окрім забезпечення можливості безпосереднього звернення до суду та розгляду і вирішення справи у суді, розуміється ще й в аспекті дотримання додаткових гарантій, пов`язаних з реалізацією цього права.
Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
На переконання апелянта, позивачка про порушення своїх прав дізналася значно раніше, а саме в лютому 2017 року, з моменту отримання постанови представником ОСОБА_2 . 
Однак, заявою від 03 лютого 2017 року підтверджується, що з 04 лютого 2017 року було розірвано угоду від 06 вересня 2016 року про надання правової допомоги ОСОБА_2 ОСОБА_1 .
З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, суд витребовував у Подільської митниці Держмитслужби документи, що можуть свідчити  про обізнаність ОСОБА_1 щодо існування постанови в справі про порушення митних правил № 0105/40000/16 від 06 лютого 2017 року про притягнення її до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.
Проте таких доказів відповідачем суду не надано, матеріали справи їх також не містять.
Навпаки наданими представником позивачки документами підтверджено, що вперше з оскаржуваною постановою вона була ознайомлена 11 червня 2019 року.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта з приводу пропуску позивачем строку звернення до суду та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку з огляду на отримання позивачкою оскаржуваної постанови 11 червня 2019 року.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 530 МК України за результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, що проводив перевірку, крім іншого, може прийняти прийняти рішення про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про день слухання справи про притягнення її до відповідальності за ст.485 Митного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування оскаржуваної постанови з направленням матеріалів справи на новий розгляд.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   30 квітня 2020 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.