Справа № 308/986/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и
    
27.04.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , 
                                                        в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2019 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 у користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 21.01.2019 о 15 год. 05 хв. у м. Ужгород ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «ВАЗ 21074», д. н. з. НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажира на таксі без відповідної ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП правопорушення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній виклад фактичних обставин здійснення ним господарської діяльності з перевезення пасажира, навіть прізвища пасажира, даних, які свідчили б про регулярність та оплатність такої діяльності; не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, до протоколу не додано і в матеріалах справи немає показань свідків, інших доказів його вини. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Справа розглядається за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , неявка якого, із огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 надіслано відповідно до вимог закону. 
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за здійснення пасажирських перевезень без відповідної ліцензії, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0011036, 21.01.2019 о 15 год. 05 хв. у м. Ужгород ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «ВАЗ 21074», д. н. з. НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажира на таксі без відповідної ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що такий складено в присутності двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснені; копію протоколу йому вручено; у поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що не таксував, а в автомобілі знаходився його внук (а. с. 1). 
З копії направлення на рейдову перевірку № 000242 від 15.01.2019 вбачається, що направлення видане працівникам Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області для проведення рейдової перевірки транспортних засобів до 21.01.2019 (а. с. 2). 
З наявної у матеріалах справи копії фотокартки убачається, що на ній зображений автомобіль марки «ВАЗ 2107», н. з. НОМЕР_1 , у якому знаходилися водій та пасажир (а. с. 3). 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що заступник начальника відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Примич В. Ю. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1  протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі. 
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний заступник начальника відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Примич В. Ю. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 
На підставі наведеного вище, зазначені в протоколі пояснення ОСОБА_1 про те, що він не таксував, а в автомобілі знаходився його внук, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовується наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з матеріалів справи не вбачається, що під час проведення працівником Укртрансбезпеки перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, останній наполягав на відібранні пояснень у особи, яка знаходилася в його автомобілі, і того факту, що в автомобілі перебував внук ОСОБА_1 будь-якими поясненнями осіб, які перебували в автомобілі ОСОБА_1 , не підтверджено. При оцінці цих доводів та прийнятті рішення береться до уваги і те, що під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 не клопотав про виклик та допит в суді будь-якої особи для підтвердження зазначених ним у протоколі пояснень. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній виклад фактичних обставин здійснення ним господарської діяльності з перевезення пасажира, не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом протоколу, в якому відповідно обставини та відомості зазначені.
Як такі, що будь-яким чином не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення та не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення, а також не являються підставами для скасування оскаржуваної постанови, - апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено прізвища пасажира, даних, які свідчили б про регулярність та оплатність такої діяльності, не додано і в матеріалах справи немає показань свідків. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд також враховує такі факти. 
Як убачається зі змісту протоколу та зібраних у справі доказів, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажира на таксі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він займався підприємницькою діяльністю. 
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність із перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, тобто отримання особою, яка здійснює таку діяльність, відповідної ліцензії. 
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що, надаючи послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_1 не мав ліцензії, отримання якої є обов`язковим для особи, яка займається перевезеннями пасажирів. Про наявність у ОСОБА_1 відповідної ліцензії не вказується і в апеляційній скарзі. 
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). 
Зміст вказаної норми свідчить і про те, що адміністративна відповідальність настає й за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності. 
Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наведеним вище, і в свою чергу, визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
При оцінці доводів апеляційної скарги береться до уваги і те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною нормою права, і її положення відсилають до нормативно-правових актів, якими передбачено порядок одержання ліцензії на можливість провадження підприємницької діяльності. 
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними, – без задоволення. 
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що в матеріалах справи відсутні й апеляційним судом не встановлено належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                               П О С Т А Н О В И В :    
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                     І. В. Стан